Справа № 159/2470/26
Провадження № 2/159/1927/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Денисюк Т.В.
з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.
відповідача ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика») через систему «Електронний суд» звернулося в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №555623-КС-001 від 12.09.2025 в розмірі 77210 грн.
Позов мотивований тим, що 12.09.2025 сторони уклали в електронній формі з використанням електронного підпису договір про споживчий кредит №555623-КС-001, за умовами договору відповідачу наданий кредит в розмірі 27000 грн, строком на 24 тижні до 27.02.2026, зі стандартною процентною ставкою 1% в день фіксована, комісія за надання кредиту – 5400 грн.
ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язання за договором виконало, перерахувало кошти на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 .
Повернення кредиту повинно відбуватися згідно з графіком платежів, відповідач вніс п`ять платежів 25.09.2025, 26.09.2025, 29.09.2025, 03.10.2025 і 13.10.2025, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 77210 грн, з яких 27000 грн – основного боргу, 37800 грн – заборгованість за процентами, 2150 грн комісія за надання кредиту, 10260 грн проценти на підставі ст. 625 ЦК України.
Ураховуючи наведене позивач просить стягнути заявлену суму заборгованості та2662,40 грн судового збору.
Ухвалою від 01.05.2026 суд прийняв позов до провадження, на підставі пункту 1 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначив проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
21.05.2026 відповідач подав до суду відзив в якому не заперечив обставини укладення договору і отримання кредиту в розмірі 27000 грн, проте вважає неправомірним нарахування комісії і зарахування сплачених ним 14320 грн на складові заборгованості, а не на тіло кредиту. Також вказав на законодавчі підстави для звільнення від процентів за ст.625 ЦК України.
У відповіді на відзив від 22.05.2026 представник позивача Козачок М.О. просила заявлені позовні вимоги задовольнити повністю.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві та відповіді на відзив клопотав про розгляд справи без його участі.
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив перерахувати заборгованість з урахуванням наведених у відзиві заперечень
Заслухавши доводи відповідача, дослідивши письмові докази, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. 
Датою ухвалення рішення є 08.06.2026.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
12.09.2025 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі на платформі https://my.bizpozyka.com укладений договір про надання споживчого кредиту №555623-КС-001. Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора UA-0750 (попередньо надісланим на номер мобільного телефону відповідача). Відповідач пройшов верифікацію за номером паспорта, РНОКПП, номером мобільного телефону (анкета клієнта). Послідовність дій товариства і клієнта відтворена у візуальній формі. 
За умовами договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 27 000 гривень (п.2.1), строком на 24 тижні (п.2.3) до 27.02.2026 (п.2.8), зі сплатою комісії за надання кредиту – 5400 гривень (п.2.5) та повернення кредиту строковими платежами згідно з погодженим графіком (п.4.2.2). За користування кредитом встановлена стандартна процентна ставка – 1 % в день фіксована (п.2.4). 
На момент укладення договору сторони встановили графік із 12 платежів (п.4.2.2) в якому чітко визначили порядок погашення кредиту:
- в першому – третьому платежах сплачуються частково відсотки та комісія;
- в четвертому сплачуються частково відсотки, тіло та комісія;
- в п`ятому – дванадцятому сплачуються частково відсотки та тіло кредиту.
Детальні умови кредитування відображені в Паспорті споживчого кредиту, який також підписаний відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора.
ТОВ «Бізнес Позика» виконало зобов`язання за договором і 12.09.2025 перерахувало на вказаний відповідачем платіжний засіб № НОМЕР_1 кошти у розмірі 27 000 гривень, що підтверджено інформацією оператора послуг платіжної інфраструктури ТОВ «ПрофітГід» (транзакція № 45766-85105-82143).
Згідно з наданим позивачем розрахунком відповідач здійснив п`ять платежів:
1) 25.09.2025 на суму 3180 грн, з них 3180 грн зараховані на погашення відсотків;
2) 26.09.2025 на суму 1500 грн, з них 870 грн зараховані на погашення відсотків, 630 грн — на комісію;
3) 29.09.2025 на суму 2000 грн, з них 860 грн зараховані на погашення комісії, 1140 грн — нарахування за ст.625 ЦК,
4) 03.10.2025 на суму 1280 грн, з них 800 грн зараховані на погашення відсотків, 480 грн — нарахування за ст.625 ЦК,
5) 13.10.2025 на суму 6360 грн, з них 2980 грн зараховані на погашення відсотків, 1760 грн — комісія, 1620 грн — нарахування за ст.625 ЦК.
За вказаним розрахунком позивач протягом строку кредитування (з 12.09.2025 до 27.02.2026) застосовував процентну ставку 1% в день з тіла кредиту 27000 грн, що становить 270 грн (27000х1%). 
Також у періоди з 27.09.2025 по 03.10.2025, з 11.10.2025 по 13.10.2025, з 25.10.2025 по 12.11.2025 (29 днів) позивач нараховував проценти на підставі ст. 625 ЦК України.
На останній день кредитування (27.02.2026) за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 77210 грн, з них 27000 грн тіло кредиту, 37800 грн проценти за користування кредитом, 2150 грн комісія, 10260 грн проценти на підставі ст. 625 ЦК України.
Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.
Позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів.
Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ст.207 ЦК України).
В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі – Закону).
Відповідно до статті 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.  Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
У постанові від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.
Суд встановив, що договір про надання споживчого кредиту, про який йдеться у справі, за формою відповідає вимогам законодавства, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. ОСОБА_1 при укладенні договору пройшов ідентифікацію, погодився на запропоновані умови кредитування, скористався кредитом, який був перерахований на його картковий рахунок та здійснив платежі на його повернення.
Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При вирішенні питання розміру заборгованості суд враховує таке.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору ( частина перша – четверта статті 1056-1 ЦК України).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). 
Відповідно до вимог частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Щодо основної суми кредиту:
Позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів в розмірі 27000 гривень. 
Доводи відповідача з приводу того, що сплачені ним кошти в сумі 14340 грн позивач мав скерувати на погашення тіла кредиту не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до графіку платежів, який був погоджений сторонами, усі платежі відповідач здійснив до 24.10.2025 (у першому-третьому періоді) де була передбачена сплата тільки відсотків та комісії. Погашення тіла кредиту вперше мало відбутись 07.11.2025 (четвертий період), проте з 14.10.2025 відповідач платежів на погашення кредиту більше не здійснював.
Розмір заборгованості за тілом кредиту у судовому засіданні відповідач визнав. 
Щодо нарахованих відсотків:
Позивач правомірно нарахував відсотки в межах строку кредитування (24 тижні, з 12.09.2025 по 27.02.2026) за відсотковою ставкою 1% на тіло кредиту 27000 грн (щодня по 270 грн). 
Щодо нарахування комісії:
Суд звертає увагу відповідача на те, що п.2.5 Договору, умови якого сторонами погоджені, передбачене нарахування одноразової комісії за видачу кредиту в розмірі 5400 грн, яка включена до загальних витрат. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Наведене узгоджується з правовим висновком, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.
Отже, відповідно до наведених положень вказаного Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту. Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. 
Тому позивач правомірно нарахував комісію за надання кредиту, відповідач при укладенні кредитного договору погодився її сплатити, умови договору щодо нарахування комісії не визнавав недійсними.
Водночас позивач на підставі п. 7.5 договору про споживчий кредит нарахував відповідачу проценти на підставі ст. 625 ЦК України в розмірі 10260 гривень за періоди з 27.09.2025 по 03.10.2025, з 11.10.2025 по 13.10.2025, з 25.10.2025 по 12.11.2025 (в загальному 29 днів).
Під час внесення відповідачем платежів, частину коштів (3240 грн) зарахував на погашення процентів за ст.625 ЦК. 
Такі дії позивача не відповідають вимогам законодавства з огляду на таке.
Відповідно до ч.4 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. 
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного договору позику, так і на час розгляду цієї справи.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, то на підставі ч.4 ст.14, п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а тому проценти в розмірі 10260 гривень стягненню не підлягають. 
Окрім цього, сплачені відповідачем кошти в сумі 3240 грн, які зараховані позивачем на погашення процентів на підставі ст.625 ЦК необхідно зарахувати на погашення інших платежів відповідно до графіку погодженого сторонами у договорі. 
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10.10.2019 справа №320/8618/15-ц провадження №61-4393сво18 на суд покладено обов`язок з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню.
Відтак суд вправі самостійно здійснити перерахунок заборгованості за відсотками та комісією з урахуванням здійснених відповідачем проплат та погодженого сторонами графіку платежів таким чином. 
Так, 25.09.2025 відповідач здійснив проплату на суму 3180 грн, яку позивач правомірно зарахував на погашення відсотків;
- 26.09.2025 здійснена проплата на суму 1500 грн, з них 870 грн позивач правомірно зарахував на погашення відсотків, а 630 грн — на комісію;
- 29.09.2025 відбулась проплата на суму 2000 грн, з них 810 грн суд зараховує на погашення відсотків, а 1190 грн — на комісію,
- 03.10.2025 відповідач сплатив 1280 грн, з них 1080 грн суд зараховує на погашення відсотків, 200 грн — на комісію,
- 13.10.2025 відповідач сплатив 6360 грн, з них 2700 грн суд зараховує на погашення відсотків, 3380 грн — на комісію. Решту суми 280 гривень суд зараховує на погашення відсотків, нарахованих позивачем за 14-15.10.2025.
Відтак заборгованість за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача становить 36710 гривень.
Підсумовуючи сплачені відповідачем кошти, які були скеровані на погашення комісії (630+1190+200+3380=5400), заборгованість за комісією за надання кредиту у відповідача відсутня.
Відтак загальний розмір задоволених позовних вимог складає 63710 грн, з них 27000 грн основного кредиту, 36710 грн заборгованість за відсотками.
Відповідач контррозрахунок чи доказів сплати заборгованості не надав. 
Щодо судових витрат.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 03.07.2025 і посвідчення серії НОМЕР_3 від 11.06.2015 від повідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни і учасником бойових дій.
Однак наявність у відповідача вказаних статусів не є підставою для звільнення від сплати судового збору у цій справі з огляду на таке.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю, до яких відповідач не належить.
В силу п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Разом з тим зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У ст. 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у ст. 12 цього Закону.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1148/17.
Пункт 13 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір» в сукупності з ч. 2 ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.
Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати судового збору з усіх спорів.
Позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості не стосуються пільг, доплат чи інших соціальних гарантій відповідача, як учасника бойових дій, та не пов`язані з наявністю/відсутністю у нього статусу учасника бойових дій.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги суд задовольнив на 82,5%, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 2196,48 гривень (2662,40х82,5%/100).
Керуючись статтями 12, 13, 14, 19, 76-81, 89, 141, 247, 263, 265, 274 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 3,6, 207, 509, 512, 514, 526, 530, 626, 628, 638, 639, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором про споживчий кредит №555623-КС-001 від 12.09.2025 в розмірі 63710 (шістдесят три тисячі сімсот десять) гривень, з них 27000 грн основного кредиту, 36710 гривень заборгованості за процентами. 
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2196 (дві тисячі сто дев`яносто шість) гривень 48 копійок судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», код ЄДРПОУ 41084239, адреса: м.Київ бульвар Л.Українки, 26 офіс 411.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складене 08.06.2026.

Головуючий	Т. В. ДЕНИСЮК