ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.06.2026 Справа № 914/685/26 
Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.
за участю секретаря судового засідання Мархоцької В. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
за позовом: Фізичної особи – підприємця Турянської Оксани Богданівни, м. Львів
до відповідача: Фізичної особи – підприємця Барабаша Олега Васильовича, с. Зимна Вода, Львівська обл., Пустомитівський р-н.,
про: виселення та стягнення 83 200, 00 грн неустойки

за участю представників:
від позивача: не з`явився; 
від відповідача: не з`явився;
Хід розгляду справи.
На розгляді Господарського суду Львівської області знаходиться позов Фізичної особи- підприємця Турянської Оксани Богданівни до Фізичної особи-підприємця Барабаша Олега Васильовича про виселення та стягнення 83 200, 00 грн неустойки.
Ухвалою від 16.03.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 14.04.2026.
Подальший хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та протоколах судового засідання, що містяться в матеріалах справи. Зокрема, Ухвалою від 20.05.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 16.06.2026.
16.06.2026 в судовому засіданні було оголошено перерву до 23.06.2026.
23.06.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення – 24.06.2026. 
В судове засідання 24.06.2026 представники сторін не з`явилися, причин неявки суду не повідомили.
Беручи до уваги предмет та підстави позову у даній справі, закінчення процесуальних строків, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.
Правова позиція позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ФОП Барабаш О. В. та ФОП Турянською О. Б. склалися цивільні відносини на підставі Договору про право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою на умовах оренди для розміщення транспортних засобів від 01.04.2025, який укладено строком до 31.12.2025.
Позивач вважає, що з 01.01.2026 вказаний договір припинив свою дію.
Проте відповідач, у порушення ч. 1 ст. 785 ЦК України не повернув позивачу орендоване майно. 
З урахування заяви про зміну предмету позову позивач просить виселити Фізичну особу-підприємця Барабаша Олега Васильовича з об`єкту користування - “Замощення”, що позначено літ II за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 30 та звільнити “Замощення”, що позначено літ II за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 30 від транспортних засобів, трьох збірно-розбірних конструкцій та іншого майна Барабаша О.В. шляхом їх вивезення та демонтажу з об`єкту користування, а також просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Барабаша Олега Васильовича на користь Фізичної особи-підприємця Турянської О. Б. 83 200, 00 грн неустойки за період з 01.01.2026 по 28.02.2026.
Правова позиція відповідача.
Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Зокрема, зазначає, що позивач не володіє необхідними повноваженнями та немає належних правових підстав надавати право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустроюю на умовах оренди на земельній ділянці (території), яка їй не належить, для розміщення на ній об?єктів, що належать іншій особі та брати за це плату;
Також вважає, що Інвентаризаційна справа не може бути належним та допустимим доказом для підтвердження приналежності приватному підприємству «Торгівельно-логістичний центр» на праві власності цих об`єктів як орендодавцю за договором оренди від 01.04.2025р. № 01/04/25-1, оскільки дана інвентаризаційна справа не відповідає вимогам, передбаченим Порядком проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою КМУ від 12.05.2023 № 488.
Крім того, звертає увагу суду, що елементи благоустрою «Замощення», яке позначено на плані тех. паспорті літ. II площею 1000 м. кв, що знаходиться за адресою: м. Львів вул. Конюшинна, 30 не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за приватним підприємством «Торгово-логістичний центр». Приватне підприємство “Торгівельно-логістичний центр”, укладаючи з ФОП Турянською О.Б. договір оренди від 01.04.2025р. Nє01/04/25-1 розпорядилося майном, яке йому не належить, що має наслідком укладення незаконного договору.
Таким чином, відповідач переконаний, що договір від 01.04.2025р. Nє01/04/25-1 укладений особою, яка не мала права розпоряджатися майном, тому такий договір є недійсним (або неукладеним), оскільки порушив вимоги законодавства.
Фактичні обставини встановлені судом.
01.04.2025 між Приватним підприємством “Торгівельно-логістичний центр” (орендодавець) та ФОП Турянською Оксаною Богданівною (орендар) було укладено договір оренди №01/04/25-1 від 01.04.2025, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування «Об?єкт оренди» - частину окремого індивідуально-визначеного майна (елементу благоустрою -«Замощення» позначено на плані тех. паспорті літ II) площею 1000 м2, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Конюшинна, 30. 
Відповідно до п. 2.1. Договору, об?єкт оренди надається для використання у підприємницькій діяльності Орендаря по розміщенню на об?єкті майна, в тому числі транспорту, техніки, збірно-розбірних конструкцій, обладнання, інших матеріальних ресурсів.
Згідно з п. 7.1.8. Договору, ФОП Турянська О.Б. має право здавати об`єкт оренди в суборенду/користування третім особам.
Договір вважається укладеним з моменту підписання та діє до 31 грудня 2026 року включно. (п. 4.1. Договору).
01.04.2025 між ФОП Турянською Оксаною Богданівною (виконавець) та ФОП Барабашем Олегом Васильовичем (користувач) укладено Договір про право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою на умовах оренди для розміщення транспортних засобів.
Відповідно до п.1.1. Договору, виконавець зобов`язується надати «Користувачу» право на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою (частиною «Замощення» позначено літ ІІ за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 30) на умовах оренди для розміщення майна Користувача: 6 (шести транспортних засобів та 3 (трьох) збірно-розбірних конструкцій (надалі – «Об`єкти»), а Користувач зобов`язується своєчасно здійснити оплату за надані послуги.
Також умовами договору передбачено, що Користувач вступає у тимчасове користування Об`єктом з моменту підписання цього Договору (п. 1.3.)
Пунктом 2.4 Договору визначено наступні Обов`язки «Користувача»: щомісячно до 5 (п`ятого) числа поточного місяця сплачувати «Виконавцю» за тимчасове користування конструктивними елементами плату згідно виставленого рахунку/акту наданих послуг у сумі з розрахунку 1300,00 грн. (одна тисяча триста) гривень за розміщення одного транспортного засобу та збірно розбірної конструкції. Форма розрахунків: безготівкова шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця або готівкою в касу Виконавця.
Якщо Користувач протягом 1 (одного) календарного дня не підписує наданий Виконавцем акт приймання-передачі наданих послуг і не надає письмової мотивованої відмови у прийнятті послуг, послуги вважаються прийнятими. В оплату не входять інші експлуатаційні послуги, в тому числі електроенергія, що оплачується окремо на підставі виставленого рахунку.
Місячний платіж може змінюватися з ініціативи Виконавця, про що Користувач має бути повідомлений за 1 місяць до дати зміни місячного платежу за тимчасове розміщення об`єктів (пункт 2.4 Договору).
Умовами укладеного Договору(пункт 2.5) передбачено, що Виконавець вправі змінити вартість послуг в односторонньому порядку.
Так, 23.09.2025 ФОП Турянською О.Б. скеровано письмове повідомлення (лист з описом вкладеного за трек номером 7900400082843) про зміну вартості послуг з 01.11.2025 року. Зокрема, з 01 листопада 2025 року, місячна вартість послуг Виконавця за об`єкти, які розміщає ФОП Барабаш становить 20 800,00 грн. Вказаний лист отриманий ФОП Барабашем О. В. 30.09.2025, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укпошта».
Пунктом 5.1 Договору визначено його строк: останній набуває чинності з моменту підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2025 року.
Оскільки, договір припинив свою дію 31.12.2025, а ФОП Барабаш О.В. після припинення договірних відносин продовжував розміщати свої транспортні засоби та збірно-розбірні конструкції на об`єкті, ФОП Турянська О.Б. листом від 27.01.2026 року (вручений відповідачу 31.01.2026, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укпошта» трек номер 7902600433147) скерувала вимогу про негайне вивільнення від транспортних засобів та іншого майна об`єкт за користування об`єктом за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 30.
Однак, вказана вимога залишена відповідачем без реагування.
28.02.2026 комісією у складі ФОП Турянська О.Б., 2-х представників власника об`єкту ПП «Торгівельно-логістичний центр» складено акт, в якому зафіксовано, що на «Замощенні» літ ІІ за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 30 знаходиться майно Користувача: 6 вантажівок (фур) з причепами, серед яких РЕНО НОМЕР_1 , РЕНО НОМЕР_2 , РЕНО НОМЕР_3 , РЕНОВС7571ЕР, причепи НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , інші без номерних знаків, Мерседес червоного кольору без номерного знаку, 3 (три) збірно-розбірних конструкцій та інше майно.
До Акту додано фотофіксація огляду на 6- ти аркушах, які долучено до матеріалів справи.
Станом на день подання позову, відповідач об`єкту користування не звільнив, майно останнього знаходиться на Замощенні літ ІІ за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 30.
Відповідач, з 01.01.2026 не виконує обов`язку, за ч. 2 ст. 785 ЦК України, щодо повернення майна.
З огляду на вищевказані обставини та норми чинного законодавства, позивачем за період прострочення виконання обов`язку (щодо повернення майна) нараховано відповідачу неустойку за період з 01.01.2026 по 28.02.2026 у розмірі 83 200, 00 грн.
Як зазначає позивач, всупереч погодженим сторонами умовам, відповідачем не було передано об`єкт оренди після закінчення строку дії Договору, відтак ФОП Турянська О. Б. звернулася до суду з позовом до ФОП Барабаш О. В. про виселення ФОП Барабаша О. В. з об`єкту користування - “Замощення”, що позначено літ II за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 30 та звільнити “Замощення”, що позначено літ II за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 30 від транспортних засобів, трьох збірно-розбірних конструкцій та іншого майна Барабаша О.В. шляхом їх вивезення та демонтажу з об`єкту користування, та 83 200, 00 грн неустойки за період з 01.01.2026 по 28.02.2026.
Оцінка суду. 
За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є матеріально-правова вимога про виселення Фізичної особи - підприємця Барабаша Олега Васильовича з об`єкту користування «Замощення», що позначено літ. II за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 30, звільнення вказаного об`єкта від належного відповідачу майна, а також стягнення 83 200,00 грн неустойки.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що у відповідності до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно положень статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, цивільні правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору про право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою на умовах оренди для розміщення транспортних засобів від 01.04.2025.
За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 Цивільного кодексу України). 
Згідно з ч. 1 ст. 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. 
Відповідно до ст. 774 ЦК України, передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.
Судом встановлено, що 01.04.2025 між ПП «Торгівельно-логістичний центр» (орендодавець) та ФОП Турянською О. Б. (орендар) було укладено договір оренди № 01/04/25-1, відповідно до п. 7.1.8 якого ФОП Турянська О.Б. має право здавати об`єкт оренди в суборенду/користування третім особам. На виконання вказаних умов, 01.04.2025 між ФОП Турянською О. Б. (виконавець) та ФОП Барабашем О. В. (користувач) укладено Договір про право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою на умовах оренди для розміщення транспортних засобів. 
За своєю правовою природою вказаний правочин, Договір про право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою на умовах оренди для розміщення транспортних засобів від 01.04.2025, є змішаним договором із вираженими елементами договору піднайму (суборенди) та договору про надання послуг.
Суд відхиляє заперечення відповідача щодо правової природи укладеного правочину як договору про надання послуг, оскільки назва спірного договору та зміст його умов, зокрема пунктів 1.3 та 2.4, прямо передбачають «вступ Користувача у тимчасове користування Об`єктом» та обов`язок щомісячно сплачувати плату за тимчасове користування конструктивними елементами з розрахунку 1300,00 грн за розміщення одного об`єкта, яка за своєю правовою суттю є орендною платою.
Відтак, до вказаних відносин сторін підлягають застосуванню норми Глави 58 Цивільного кодексу України.
Оцінюючи твердження відповідача про те, що «Замощення літ. ІІ» є лише елементом благоустрою на землях комунальної власності, а не об`єктом приватного права, суд зазначає, що вказані доводи суперечать наявним у справі доказам.
На підставі дослідженої судом інвентаризаційної справи, встановлено, що спірне бетонне покриття площею 2640 кв.м офіційно класифіковано як «внутрішньо споруду» приватного цілісного майнового комплексу за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 30. Згідно з допоміжною таблицею № 2 вказаної інвентаризаційної справи, об`єкт під літерою «ІІ» (Замощення) включено до Розділу І «Технічний опис і оцінка (переоцінка) внутрішньодворових споруд».
Суд відхиляє посилання відповідача на відсутність окремої реєстрації права власності на «Замощення літ. ІІ» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як підставу для визнання договору недійсним чи неукладеним. 
В силу приписів статті 186 Цивільного кодексу України, приналежність слідує за головною річчю. Оскільки за ПП «Торгівельно-логістичний центр» офіційно зареєстровано право власності на 3/4 часток нежитлових будівель (включаючи склад-ангар літ. Е-1 та операторну АЗС літ. К), право власності орендодавця автоматично поширилося на внутрідворову службову споруду — замощення літ. ІІ, що забезпечеює експлуатацію цих будівель. 
Отже, орендодавцем передано майно в оренду позивачу з правом суборенди в законний спосіб, що спростовує твердження відповідача про відсутність у ФОП Турянської О.Б. повноважень на укладення спірного правочину.
Окремо суд звертає увагу на суперечливість та недобросовісність поведінки відповідача.
Судом встановлено, що відповідач, тривалий час використовуючи об`єкт оренди для розміщення власних 6 транспортних засобів та 3 збірно-розбірних конструкцій, не висловлював жодних претензій щодо законності прав позивача, однак заявив про недійсність договору після подачі позивачем позову. 
Зазначена поведінка відповідача порушує закріплений у статті 3 Цивільного кодексу України принцип добросовісності та суперечить доктрині venire contra factum proprium, згідно з якою ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці, якщо вона породила у правомочної сторони розумні очікування.
З огляду на вищевикладене, всі заперечення ФОП Барабаша О.В. не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.
Крім того, факт знаходження майна відповідача (6 вантажних автомобілів з причепами, автомобіля Мерседес та 3 збірно-розбірних конструкцій) на об`єкті станом на 28.02.2026 підтверджується Актом огляду об`єкта від 28.02.2026 з доданою фотофіксацією. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. 
Такий чином, позовні вимоги щодо виселення відповідача з об`єкту замощення є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.
Щодо нарахування неустойки, суд зазначає наступне.
Пунктом 5.1 Договору передбачено, що договір укладено до 31.12.2025, відтак з 01.01.2026 він припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.
Як було встановлено судом, що відповідач свого обов`язку щодо повернення позивачу замощення літ. ІІ не виконав, об`єкту користування не звільнив. 
Відповідно до ч. 2 статті 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обовязку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення . Для застосування наслідків, передбачених цією нормою, необхідна наявність вини особи (у розумінні ст. 614 ЦК України), яка порушила зобовязання. До предмета доказування входять обставини умисного ухилення орендаря від обов`язку повернути об`єкт оренди та відсутність бездіяльності з боку орендодавця.
Судом встановлено, що позивач вживав активних заходів для повернення майна, зокрема надіслав відповідачу вимогу від 27.01.2026 про негайне вивільнення об`єкта (отримано відповідачем 31.01.2026), яка була проігнорована.
Відповідач не спростував належними та допустимими доказами обставин відсутності своєї вини у несвоєчасному поверненні майна та ухилявся від виконання обов`язку.
Отже, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право на застосування до відповідача заходу відповідальності, що передбачений ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України. 
Позивач здійснив розрахунок неустойки за період з 01.01.2026 по 28.02.2026.
Отже, суд, перевіривши розрахунок неустойки за період прострочення з 01.01.2026 по 28.02.2026 у розмірі 83 200, 00 грн, дійшов висновку, що він є арифметично правильним.
З огляду на встановлену судом обставину неповернення відповідачем орендованого майна позивачу після припинення договірних відносин, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки за 2 місяців користування об`єктом оренди на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України у розмірі подвійної плати у сумі 83 000, 00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у заявленому розмірі.
У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Судові витрати.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 5324, 80 грн судового збору.
Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що позивач у позовній заяві вказав попередній розрахунок витрат у розмірі 25 000,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні 23.06.2026 заявила, що докази на підтвердження фактично понесених судових витрат будуть надані суду протягом 5 днів після проголошення рішення суду.
Керуючись статтями 73, 76, 79, 129, 236-238, 240 ГПК України, суд
В И Р І Ш И В :
1. Позовні вимоги задоволити.
2. Виселити Фізичну особу-підприємця Барабаша Олега Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) з об`єкту користування - “Замощення”, що позначено літ II за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 30 та звільнити “Замощення”, що позначено літ II за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 30 від транспортних засобів, трьох збірно-розбірних конструкцій та іншого майна Барабаша О.В. шляхом їх вивезення та демонтажу з об`єкту користування.
3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Барабаша Олега Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь Фізичної особи-підприємця Турянської Оксани Богданівно ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 ) 83 200,00 грн неустойки та 5324, 80 грн судового збору.
4. У відповідності до п.8 ст.129 ГПК України позивачу надати докази понесених судових витрат на правову допомогу.

Накази видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 01.07.2026.

Суддя Запотічняк О.Д.