ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/2857/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я., 

секретар судового засідання - Денисюк І. Г., 
за участю представників:
позивача - не з`явилися, 
відповідача - Шахтарська Т. Н., 
третіх осіб - Кулешова Л. В., Прохоров Ю. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Енерджі Токмак"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 (судді: Скрипка І. М. - головуючий, Мальченко А. О., Хрипун О. О.) і рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 (суддя Крилюк Т. Ю.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Енерджі Токмак"
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго",
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, -Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", Акціонерне товариство "Гарантований покупець",
про визнання неправомірним корегування та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
1. Короткий зміст позовних вимог і підстав позову
1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Грін Енерджі Токмак" (далі - ТОВ "Грін Енерджі Токмак") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням змін) до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПрАТ "НЕК "Укренерго" про визнання неправомірним корегування в системі Market Management System (MMS) даних комерційного обліку електричної енергії ТОВ "Грін Енерджі Токмак" за період з 00-00 годин 01.07.2022 по 24:00 15.04.2023, здійсненого ПрАТ "НЕК "Укренерго" з визначенням значення сертифікованих даних комерційного обліку на рівні 0 кВт*год; зобов`язання ПрАТ "НЕК "Укренерго", який виконує функції адміністратора комерційного обліку відновити в системі управління ринком Market Management System (MMS) сертифіковані дані комерційного обліку по ТОВ "Грін Енерджі Токмак" за період з 00-00 годин 01.07.2022 по 24:00 15.04.2023 в обсязі 52 317 678 кВт*год, як останнього релізу 2 версії, та надати їх до адміністратора розрахунку та Державного підприємства "Гарантований покупець" (наразі і далі - АТ "Гарантований покупець").
1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно та всупереч нормам Кодексу комерційного обліку електричної енергії, Кодексу системи передачі та Порядку підготовки та надання даних комерційного обліку постачальниками послуг комерційного обліку енергетичної енергії самостійно здійснив обнулення в системі MMS даних комерційного обліку електричної енергії позивача за період з 01.07.2022 до 15.04.2023.
2. Короткий зміст судових рішень
2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Відмовляючи в позові, суд виходив із того, що у позивача немає права здійснювати господарську діяльність із виробництва електроенергії та передачі її лініями електропередачі з тимчасово окупованої території; за відсутності доведеного факту отримання виробленої позивачем електричної енергії об`єднаною енергетичною системою та прямою законодавчою забороною на вироблення та передачу цієї енергії позивачем, суд погодився з доводами відповідача та третіх осіб у справі про помилковість та протиправність внесення до системи управління даних, отриманих від приладів обліку, що розташовані на окупованій території, відповідно, дії відповідача з видалення з системи обліку даних, що помилково було внесено, не можуть кваліфікуватись судом як неправомірні. 
2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 вказане рішення господарського суду першої інстанції змінено мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 у цій справі шляхом її викладення в редакції цієї постанови. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 залишено без змін.
Змінюючи мотиви судового рішення про відмову у позові, суд апеляційної інстанції виходив перш за все із того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не призводить до захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин, оскільки задоволення заявлених у цій справі позовних вимог не призведе до відновлення прав позивача, а рішенням суду має вирішуватись саме питання про захист прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських правовідносин, оскільки питання обсягів виробництва (відпуску та споживання) електричної енергії позивача може вирішуватися у межах спору щодо оплати за вироблену електричну енергію продавцем за "зеленим" тарифом.
За висновками суду апеляційної інстанції, заявлена позивачем вимога в частині визнання дій непромірними не призводить до поновлення його порушеного права та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення. Водночас ініціювання позивачем цього позову зводиться до того, що останній прагне домогтись не лише вчинення дій з боку відповідача щодо коригування даних комерційного обліку у певний проміжок часу, але й одночасно вирішити спір щодо обсягів виробництва (відпуску та споживання) електричної енергії ТОВ "Грін Енерджі Токмак" у спірний період, тоді як вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Крім того, апеляційний господарський суд визнав недоведеним позивачем належними та допустимими доказами факту реальної передачі згенерованої електроустановкою позивача, розташованій на тимчасово окупованій території, електричної енергії до ОЕС України.
3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї
3.1. Не погоджуючись з висновками господарських судів попередніх інстанцій, ТОВ "Грін Енерджі Токмак" подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 у цій справі та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
На обґрунтування підстав касаційного оскарження, скаржник посилається на положення пунктів 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, стверджує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 910/19641/23 (1) щодо застосування підпункту 5 пункту 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25.02.2022 № 332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" у редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 19.04.2024 № 759 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332"; (2) щодо застосування пункту 10.4 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції) та визначення належних та допустимих доказів на підтвердження обставин поставки електричної енергії. Також скаржник посилається на те, що всупереч умовам договору, Порядку № 641 та висновку Верховного Суду у справі № 910/19641/23 апеляційний господарський суд протиправно не врахував акти купівлі-продажу електричної енергії, як належні та допустимі докази, що підтверджують поставку електроенергії позивачем. Водночас скаржник стверджує що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статей 13 та 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" у правовідносинах, де постачальник електричної енергії (його генеруючі потужності) знаходиться на тимчасово окупованій з 24.02.2022 території та здійснює постачання електричної енергії на підконтрольну Україні територію, а також на відносини, що виникли та існували на тимчасово окупованих після 24.02.2022 територіях України за відсутності окремих рішень органів державної влади, за умови, що місцезнаходження постачальника електричної енергії знаходиться на неокупованій території (м. Київ).
Зокрема, скаржник зазначає, що відповідач своїми незаконними діями анулював показники комерційного обліку електричної енергії за період 01.07.2022 - 15.04.2023 по об`єктам генерації позивача, що явно свідчить про порушення права на належний облік даних комерційного обліку щодо виробленої електричної енергії та отримання відповідної винагороди за вироблену електричну енергію. Позовні вимоги у цій справі спрямовані саме на визнання незаконними дій відповідача та на відновленні порушених такими діями прав та інтересів позивача, що відповідає загальним принципам цивільного права та є належним способом захисту.
3.2. ПрАТ "НЕК "Укренерго" у відзиві на касаційну скаргу заперечує проти її доводів, просить залишити без змін оскаржені у справі судові рішення як законні та обґрунтовані, а касаційну скаргу - без задоволення.
3.3. Від третьої особи надійшло клопотання про врахування зміни її найменування - з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на Акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" та пояснення у справі.
3.4. Від АТ "Гарантований покупець" надійшли пояснення та додаткові пояснення у справі.
3.5. Від ТОВ "Грін Енерджі Токмак" надійшло клопотання пор розгляд справи за відсутності представників та додаткові пояснення.
4. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду
4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши в межах заявлених вимог наведені у касаційній скарзі доводи і заперечення на них, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів зазначає таке.
4.2. Як свідчать матеріали справи та установили попередні судові інстанції, предметом позову у цій справі є вимоги ТОВ "Грін Енерджі Токмак" до ПрАТ "НЕК "Укренерго" про (1) визнання неправомірним корегування в системі Market Management System (MMS) даних комерційного обліку електричної енергії по об`єктам позивача з визначенням значення сертифікованих даних за період з 01.07.2022 до 15.04.2023 на рівні 0 кВт*год, (2) зобов`язання ПрАТ "НЕК "Укренерго" відновити в системі управління ринком Market Management System (MMS) сертифіковані дані комерційного обліку по об`єктам позивача в бік збільшення, а саме в обсязі 52 317 678 кВт*год, та надати їх до адміністратора розрахунку і АТ "Гарантований покупець" .
4.3. Переглядаючи рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції, зокрема, виходив із неефективності обраного позивачем способу захисту, адже обраний позивачем спосіб захисту не призводить до захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин, оскільки задоволення заявлених у цій справі позовних вимог не призведе до відновлення прав позивача, тоді як рішенням суду має вирішуватися саме питання про захист прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських правовідносин.
4.4. Верховний Суд погоджується з такими висновками апеляційного господарського суду з огляду на таке.
4.5. Стаття 4 Господарського процесуального кодексу унормовує право юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, фізичних осіб, які не є підприємцями, державних органів, органів місцевого самоврядування на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
4.6. Суд касаційної інстанції враховує, що після звернення ТОВ "Грін Енерджі Токмак" з касаційною скаргою у цій справі (22.04.2025), Верховний Суд розглянув інші справи, правовідносини в яких є подібними до правовідносин, що виникли у цій справі (постанови від 26.08.2025 у справі № 910/6760/24 та від 08.10.2025 у справі № 910/6200/24), а тому, викладені в цих постановах висновки підлягають врахуванню у цій справі в силу положень частини 4 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частини 4 статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
4.7. Так, Верховний Суд у постановах від 26.08.2025 у справі № 910/6760/24 і від 08.10.2025 у справі № 910/6200/24, ухвалених у подібних правовідносинах, дійшов висновку, позовні вимоги про визнання неправомірними дій ПрАТ "НЕК "Укренерго" в частині коригування в системі Market Management System (MMS) даних комерційного обліку електричної енергії щодо сонячної електростанції та зобов`язання ПрАТ "НЕК "Укренерго" відобразити (поновити) в системі Market Management System (MMS) фактичні передані дані комерційного обліку електричної енергії щодо сонячної електростанції за спірний період не відповідають ефективному способу захисту прав та інтересів позивача.
4.8. Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини 1, 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
позивач самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту.
Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Близькі за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 806/5244/15, постановах Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 489/742/20, від 21.02.2024 у справі № 918/1130/22.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанови від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17, від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22).
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Тобто це дії, спрямовані на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц та від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18).
Велика Палата Верховного Суду також вказувала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 09.02.2021 у справі № 381/622/17, від 02 .02.2021 у справі № 925/642/19).
Застосований спосіб захисту права чи інтересу повинен бути ефективним - таким, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект, повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 757/23249/17).
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має також бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 24), від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 (пункт 5.6). 
Отже, звернення до суду з позовною вимогою, задоволення якої не здатне поновити права позивача, не буде практичним та ефективним, а суди, розглядаючи таку вимогу, фактично здійснюватимуть "розгляд заради розгляду".
Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 20.07.2022 у справі № 806/5244/15).
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom) Європейський суд з прав людини виснував, що зазначена норма Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення саме порушеного права особи, яка звернулася за судовим захистом.
4.9. Як уже зазначалося, у позові позивач просив визнати неправомірними дії відповідача в частині коригування в системі Market Management System (MMS) даних комерційного обліку електричної енергії позивача за відповідний період та зобов`язання відповідача відновити в системі Market Management System (MMS) фактичні передані дані комерційного обліку електричної енергії за спірний період надати їх до адміністратора розрахунку.
4.10. Водночас, ураховуючи правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 14.05.2025 у справі № 910/1799/24, від 04.09.2020 у справі № 910/10764/19, від 24.05.2023 у справі № 910/3232/22, вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду господарським судом, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення.
4.11. Розгляд по суті позову, який пред`явлений з обранням неефективного способу захисту, може не узгоджуватися з вимогами реального поновлення порушених прав, реалізації (виконання) судового рішення. Це також створює невиправдане навантаження на судові органи, які вимушені розглядати справи, що завчасно позбавлені юридичної перспективи. Вочевидь, вказане не відповідає принципу процесуальної економії, породжує питання ефективності використання ресурсів правосуддя та часового параметру ефективності судового захисту.
Верховний Суд також враховує правові позиції, викладені у постановах від 28.01.2020 у справі № 50/311-б, від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, у яких Велика Палата Верховного Суду зазначила про важливість дотримання принципу процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим.
Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 02.02.2021 у справі №925/642/19, від 22.06.2021 у справі №200/606/18 та від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц). Вказане логічно вичерпує потребу дослідження інших доводів скаржника.
Питання законності зміни сертифікованих даних по ресурсним об`єктам генерації та визначення обсягу наданих послуг з передачі електричної енергії не позбавляє особу права доводити протиправність зміни цих даних у спорі, де на підставі указаних змінених даних до особи заявляються грошові вимоги.
Наведене повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.08.2025 у справі № 910/6760/24, від 08.10.2025 у справі № 910/6200/24, які ухвалені після подання скаржником касаційної скарги у справі, що переглядається. 
Відповідно до частини 4 статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частини 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
У частині 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Неправильно обраний спосіб захисту є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).
4.12. Апеляційний господарський суд, переглядаючи справу в порядку положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтовано зазначив, що, звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач мав на меті домогтися не лише вчинення дій з боку відповідача щодо коригування даних комерційного обліку у спірний період, але й одночасно вирішити спір щодо обсягів виробництва (відпуску та споживання) електричної енергії позивачем у цей період. Водночас, ураховуючи правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 04.09.2020 у справі № 910/10764/19, від 24.05.2023 у справі № 910/3232/22, вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду господарським судом, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції правомірно констатував про обрання позивачем неефективного способу захисту.
4.13. За наведеного та з огляду на правову позицію, викладену у постановах від 26.08.2025 у справі № 910/6760/24, від 08.10.2025 у справі № 910/6200/24, Верховний Суд вважає за необхідне залишити без задоволення касаційну скаргу, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
4.14. Звідси Верховний Суд не вбачає підстав для перевірки доводів скаржника в частині порушення судами попередніх інстанцій норм права, застосування ним норм матеріального права за відсутності висновків Верховного Суду в подібних правовідносинах та без урахування висновків суду касаційної інстанції, які стосувалися застосування нормативно-правових актів як підстави для коригування даних комерційного обліку та їх дії в часі.
5. Висновки Верховного Суду 
5.1. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
5.2. Відповідно до частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. 
5.3. З огляду на викладене, ухвалена у справі постанова підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.
6. Розподіл судових витрат
6.1. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції у справі та задоволення касаційної скарги немає, судовий збір за її подання слід покласти на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Енерджі Токмак" залишити без задоволення.
Постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 у справі № 910/2857/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя Т. Б. Дроботова
Судді Н. О. Багай 
Ю. Я. Чумак