РІШЕННЯ
Іменем України

30 червня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/380/26 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами позовну заяву	
за позовом Комунального підприємства “Оренда комунального майна” (код 25932160) 16600, м. Ніжин Чернігівської області, вул. Яворського, 3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Управління комунального майна та земельних відносин Ніжинської міської ради (код 43250980) 16600, м. Ніжин Чернігівської області, вул. Овдіївська, 5	
до Товариства з обмеженою відповідальністю “КРАТО-НТ” (код 41001000) 07264, с. Соснівка Іванківського району Київської області, вул. Центральна, 53-б	
про стягнення 162 302 грн 33 коп.	

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2026 року через систему “Електронний суд” до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява від 24.04.2026 № 83 Комунального підприємства “Оренда комунального майна” до Товариства з обмеженою відповідальністю “КРАТО-НТ” стягнення 105 163,76 грн заборгованості по орендній платі згідно з Договором № 35 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ніжинської територіальної громади від 01.11.2021, 41 919,09 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції та 15 219,48 грн трьох процентів річних від простроченої суми.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по сплаті орендної плати. 
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 01.05.2026, зокрема:
прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі;
постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами;
залучено Управління комунального майна та земельних відносин Ніжинської міської ради (16600, м. Ніжин Чернігівської області, вул. Овдіївська, 5; код 43250980) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача;
встановлений процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву – протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;
встановлено процесуальні строки: для подання позивачем відповіді на відзив – протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; для подання відповідачем заперечення – протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив;
роз`яснено сторонам, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач – разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Ухвала суду від 01.05.2026 направлена учасникам справи до їх електронних кабінетів в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи “Електронний суд” та згідно довідки про доставку електронного листа, роздрукованої з комп`ютерної програми “Діловодство спеціалізованого суду”, доставлена до електронного кабінету 01.05.2026 13:50, 13:52.
Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 01.05.2026 є такою, що отримана учасниками справи 01.05.2026.
Процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Третя особа також не скористалася процесуальним правом на подання письмових пояснень щодо позову.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:
Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.05.2025 у справі № 927/207/25 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “КРАТО-НТ” на користь Комунального підприємства “Оренда комунального майна” Ніжинської міської ради 470 351,15 грн заборгованості з орендної плати за період з лютого 2024 року по лютий 2025 року згідно договору оренди № 35 від 01.11.2021 та 2662,40 грн судового збору.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 28.04.2026 у справі № 927/133/26 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “КРАТО-НТ” на користь Комунального підприємства “Оренда комунального майна” Ніжинської міської ради 163 822,67 грн заборгованості з орендної плати за період з 01.09.2025 по 31.01.2026 згідно договору оренди № 35 від 01.11.2021 та 2662,40 грн судового збору.
Вказаними рішеннями встановлено, що 01.11.2021 між Управлінням комунального майна та земельних відносин Ніжинської міської ради Чернігівської області (Орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю “Крато-НТ” (Орендар) та Комунальним підприємством “Оренда комунального майна” Ніжинської міської ради (Балансоутримувач, в редакції додаткової угоди від 01.02.2022) укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ніжинської територіальної громади № 35 (далі – Договір).
Відповідно до п. 1.1. незмінюваних умов Договору Орендодавець і Балансоутримувач передають, а Орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у п. 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у п. 6 Умов.
Орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі Майна. Акт приймання-передачі підписується між Орендарем і Балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору (п. 2.1. незмінюваних умов Договору).
Згідно з п. 3.1.-3.4. незмінюваних умов Договору орендна плата становить суму, визначену у п. 9 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.
До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньо будинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття), а також компенсація витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених безпосередньо з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному п. 6.5. цього Договору.
Умови договору в частині орендної плати застосовуються починаючи з 06.09.2021.
Якщо орендна плата визначена на підставі абз. третього або четверного частини сьомої статті 18 Закону, то, зокрема, орендна палата за другий і кожний наступний місяці оренди визначаються шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.
Орендар сплачує орендну плату Орендодавцю та Балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному п. 16 Умов (або в іншому співвідношенні, визначеному законодавством), щомісяця: до 15 числа, що настає за поточним місяцем оренди, - для орендарів, які отримали майно в оренду без аукціону (договори типу 5(Б) і 5(Г).
Орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків Балансоутримувача. Балансоутримувач виставляє рахунок на загальну суму орендної плати із зазначенням частини орендної плати, яка сплачується на рахунок Балансоутримувача, і частини орендної плати, яка сплачується до державного бюджету. Податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати. Орендар сплачує Балансоутримувачу належну йому частину орендної плати разом із податком на додатну вартість, нарахованим на загальну суму орендної плати. Балансоутримувач надсилає Орендарю рахунок не пізніше ніж за 5 робочих днів до дати платежу. Протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди Балансоутримувач передає Орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною, за умови реєстрації Орендаря платником податку на додану вартість.
Відповідно до п. 11.1. незмінюваних умов Договору цей договір укладено на строк, визначений у пункті 12 Умов. Перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами (нотаріального посвідчення, якщо відповідно до законодавства договір підлягає нотаріальному посвідченню). Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення цього договору.
Пункт 4.1. змінюваних умов Договору містить інформацію про об`єкт оренди – нерухоме майно. 
Відповідно до п. 9.1. змінюваних умов Договору місячна орендна плата, визначена на підставі абз. 4 ч. 7. ст. 18 Закону і становить 32 959,27 грн без податку на додану вартість.
Пунктом 12.1. змінюваних умов Договору сторони обумовили, що строк договору становить 5 років. На підставі ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони домовилися, що цей договір діє з 06.09.2021 до 05.09.2026 включно.
Згідно з п. 16 змінюваних умов Договору співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладення договору – Балансоутримувачу 100% суми орендної плати.
01.11.2021 між Балансоутримувачем та Орендарем підписано акт приймання-передачі орендованого майна.
Рішенням Ніжинської міської ради Чернігівської області від 20.01.2022 №34-19/2022 передано в господарське відання КП “Оренда комунального майна” Ніжинської міської ради нежитлове приміщення “котельня”, загальною площею 511,3 кв.м. за адресою: м. Ніжин, вул. Воздвиженська, будинок 3В.
01.09.2022 між Орендодавцем, Балансоутримувачем та Орендарем укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 35 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ніжинської територіальної громади від 01.11.2021, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди внести зміни до переліку майна, що надається в оренду, й викласти п. 4.1. Умов Договору в новій редакції.
01.09.2022 між Орендодавцем, Балансоутримувачем та Орендарем підписано Акт повернення з орендного користування частини майна за Договором № 35 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ніжинської територіальної громади, від 01.11.2021.
30.09.2024 Управлінням комунального майна та земельних відносин Ніжинської міської ради Чернігівської області видано наказ № 127 “Про надання згоди на зарахування товариству з обмеженою відповідальністю “Крато-НТ” витрат на здійснення ремонтних робіт у рахунок орендної плати за Договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ніжинської територіальної громади, № 35 від 01.11.2021”, відповідно до якого наказано зарахувати товариству з обмеженою відповідальністю “Крато-НТ” витрати на здійснення ремонтних робіт в сумі 302 761,15 грн без ПДВ у рахунок орендної плати за Договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ніжинської територіальної громади, № 35 від 01.11.2021, починаючи з 01.10.2024.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12.07.2023 у справі № 927/374/23 за позовом КП “Оренда комунального майна” Ніжинської міської ради до ТОВ “КРАТО-НТ”, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління комунального майна та земельних відносин Ніжинської міської ради, про стягнення 550 722,85 грн, затверджено мирову угоду, за умовами якої ТОВ “КРАТО-НТ” мало погасити заборгованість у розмірі 676 591,45 грн згідно погодженого графіку.
ТОВ “КРАТО-НТ” заборгованість згідно умов мирової угоди у справі №927/374/23 погашено у повному обсязі до 01.09.2024.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області 09.06.2025 у справі № 927/207/25 розстрочено виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.05.2025 у справі № 927/207/25 згідно з погодженим сторонами графіком.
Станом на 31.01.2026 ТОВ “КРАТО-НТ” допустило прострочення виконання рішення у справі № 927/207/25 за період з 01.10.2025 по 31.01.2026 на загальну суму 344 924,15 грн.
Як зазначає позивач, ТОВ “КРАТО-НТ” допускає систематичне порушення взятих на себе грошових зобов`язань, які полягають у простроченні внесення платежів з орендної плати на рахунок Балансоутримувача – КП “Оренда комунального майна”.
У Відповідача перед КП «Оренда комунального майна» виникла заборгованість з оплати орендної плати у розмірі, що складає 613 910, 58 грн з них:
- 344 924,15 грн по рішенню Господарського суду Чернігівської області від 06.05.2025 року у справі № 927/207/25;
- 163 822,67 грн по рішенню Господарського суду Чернігівської області від 28.04.2026 року у справі № 927/133/26;
- 105 163,76 грн заборгованості за період з 01.02.2026 по 31.03.2026.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Статтями 525, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності, а правовідносини між сторонами договору регулюються положеннями законодавства про найм (оренду). 
За приписами ч. 1,3 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".
Згідно з ч. 1,3 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.
Виходячи з приписів ч. 1, 3, 4 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності. 
За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
За статтями 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом.
Матеріалами справи встановлено, що в період з 01.02.2026 по 31.03.2026 відповідач користувався орендованим майном, що підтверджується Актами надання послуг №383 від 16.02.2026 на суму 52320,28 грн, №776 від 16.03.2026 на суму 52843,48 грн. 
Вказані Акти надання послуг підписано КП “Оренда комунального майна” в односторонньому порядку, проте непідписання його замовником (відповідачем) не може спростовувати факт користування відповідачем орендованим майном, оскільки у зазначений період об`єкт із фактичної оренди відповідача не вибував, спірний Договір у цей період був чинним, і вказані обставини відповідачем не заперечені.
За наведених обставин, суд доходить висновку, що матеріалами справи підтверджується користування відповідачем орендованим майном за період з 01.02.2026 по 31.03.2026.
Виходячи зі змісту наведених норм та положень Договору, у відповідача був наявний обов`язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати оренду плату за користування об`єктом оренди.
В порушення взятих на себе зобов`язань відповідач орендну плату за період з 01.02.2026 по 31.03.2026 не сплатив, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 105 163,76 грн. 
Доказів сплати відповідачем орендних платежів за указаний період станом на день ухвалення рішення судом матеріали справи не містять.
Оскільки відповідач, у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України та умов Договору взятих на себе зобов`язань не виконав та не здійснив своєчасну сплату орендної плати за період з період з 01.02.2026 по 31.03.2026, тобто не виконав свої договірні зобов`язання належним чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 105 163,76 грн заборгованості з орендної плати за вказаний період є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 Цивільного кодексу України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Права та інтереси кредитора забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. 
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 по справі № 127/15672/16-ц.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови).
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).
За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 по справі № 918/631/19.
З огляду на вищевикладене, враховуючи факт відсутності в матеріалах справи доказів виконання відповідачем рішень Господарського суду Чернігівської області по справі №927/133/26 та по справі № 927/927/207/25 у позивача виникло право вимоги щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. 
Так позивачем заявлено до стягнення 41 919,09 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції за період з 01.04.2025 по 31.03.2026 та 15 219,48 грн три проценти річних з простроченої суми за період з 01.04.2025 по 31.03.2026.
Заперечення щодо розміру та періоду здійснених позивачем нарахувань від відповідача до суду не надходили.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних та 3% річних обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, в частині стягнення інфляційних в сумі 41 919,09 грн, в частині стягнення 3% річних в сумі 15 219,48 грн.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 
Відповідачем у справі не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, доказів погашення заборгованості суду не надано. 
Враховуючи вищезазначене позовні вимоги Комунального підприємства “Оренда комунального майна” підлягають задоволенню повністю. 
За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2 662,40 грн судового збору. 
Керуючись 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства “Оренда комунального майна” до Товариства з обмеженою відповідальністю “КРАТО-НТ” стягнення 162 302,33 грн задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “КРАТО-НТ” (код 41001000, 07264, с. Соснівка Іванківського району Київської області, вул. Центральна, 53-б на користь Комунального підприємства “Оренда комунального майна” (код 25932160, 16600, м. Ніжин Чернігівської області, вул. Яворського, 3) 105 163,76 грн заборгованості, 41 919,09 грн інфляційних, 15 219,48 грн 3% річних та 2662,40 грн судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Повне рішення складено та підписано 30.06.2026. 

Суддя   А.С. Сидоренко