Справа № 420/15526/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Потоцької Н.В.
розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОСВІФТ» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу та актів,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОСВІФТ» до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить:
- визнати протиправними постанови про застосування адміністративного господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт за №ПШ114141, №ПШ114142 від 19.11.2024 року та акти АР за №АР088629, №АР089052 від 11.09.2024 року;
- скасувати постанови про застосування адміністративного-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт за №ПШ114141, №ПШ114142, від 19.11.2024 року та акти за №АР088629, №АР089052 від 11.09.2024 року.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
ТОВ «АВТОСВІФТ» являється перевізником пшениці ТОВ «ВЕНЕРА» код ЄДРПОУ 32012567 до вантажоодержувача ТОВ «БРУКЛІН-КИЇВ», код ЄДРПОУ 31795619, за договором поставки №К2410-0327 від 10.10.2024 з ТОВ «ЛДК Україна», код ЄДРПОУ 30307207.
За умовами вказаного договору перевезення вантажу здійснюється згідно товаротранспортних накладних, що складаються на день перевезення.
З урахуванням того, що перевезення вантажів здійснюється дорогами місцевого значення, оскільки інших доріг придатних для перевезення вантажу в даному районі немає, в зазначеному договорі передбачено умови навантаження транспортних засобів вантажем щоб загальна маса транспортного засобу з вантажем не перевищувала 24 тони, оскільки таке перевантаження призводить до порушення п.22.5 (б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.02.2022 за №105 із змінами та доповненнями. При цьому перевезення вантажу кожним транспортним засобом здійснюється за однією товарно-транспортною накладною на декілька перевезень вантажу (ходок) за одну добу, щоб не перевищувати фактичну масу автотранспортного засобу з вантажем в розмірі 24 тони.
Під час проведення перевірки транспортних засобів DAF держ.номер НОМЕР_1 , DAF НОМЕР_2 водії ТОВ «АВТОСВІФТ» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заперечували що загальна маса транспортних засобів з вантажем перевищують допустимі норми та пропонували 11.10.2024 головному спеціалісту відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Горбачу С.І. безпосередньо перевірити масу вантажу шляхом множення довжини, ширини, висоти насипу пшениці на її плотність або проїхати до найближчого вагового комплексу щоб зважити автотранспортні засоби з вантажем. Інспектор відмовив у клопотаннях водіїв. Разом з тим Інспектор зазначив що є єдина підстава для складання актів є товарно-транспортні накладні. А те що маса кожного з автотранспортних засобів з вантажем фактично менша за 24 тони його не цікавила. Інспектор не дав можливості водіям надати письмові пояснення в Акти перевірки, чим порушив право на захист.
Крім того в Актах від 11.10.2024 містяться наступні порушення (недоліки), а саме:
1. Не вказано точне місце проведення перевірки;
2. Не надано можливості надати письмові пояснення під час перевірки;
3. Не зазначено інформацію щодо дорожнього листа;
4. Невірно зазначено інформацію щодо перевізника ТОВ "АВТОСВІФТ". В акті
міститься інформація про не існуючу юридичну особу ТОВ "Автосвіфт".
5. Не зважено транспортний засіб з вантажем.
З уразуванням того, що фактична маса кожного з вантажних траспортних засобів з вантажем під час проведення перевірки 11.10.2024 протиправно складені акти не перевищувала 24 тони відсутні підстави для винесення вищезазначених постанов.
Згідно довідок з Біляївської міської ради дані про водіїв та власників транспорту, про те що вони проживають та зареєстровані в с. Мирне та їх транспорт базується на території с. Мирне. Вище зазначений транспорт під керуванням даних водіїв направлявся до місця свого базування. Тим самим складання актів працівників укртрансбезпеки не відповідає дійсності, що в подальшому призвело до винесення постанов про застосування адміністративного-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
При русі даних автомобілів як зазначено на схемі, дані транспортні засоби в центрі с. Мирне повернули на право та направились в сторону свого місця дислокації та по ходу руху не було ні яких знаків які забороняють рух вантажному транспорту при цьому автомобіль працівників укртрансбезпеки в центрі с. Мирне по вулиці Центральні їхав на зустріч та здійснив розворот на 180 градусів та почав наздоганяти та в режимі їзди здійснював знаки відповідно до зупинки даних вантажних автомобілів в результаті незаконних дій працівників укртрансбезпеки дані вантажні автомобілі були зупинені за адресою: с. Мирне вул. Центральна №128 де працівники укртрансбезпеки склали відповідні акти в порушені діючого законодавства та не зважили дані транспортні засоби, що самі підтвердили на комісії, яка відбулась 19.11.2024 року.
Працівники «Укртрансбезпеки» не наділені повноваженнями, щодо переслідування такого транспортного засобу. Вимога щодо, зупинення транспортного засобу може бути висловлена працівником «Укртрансбезпеки» лише у пункті габаритно-вагового контролю або в інших чітко визначених місцях.
Також представник зазначає, що з даними постановами не погоджується так як вони є повністю безпідставними та не обґрунтованими та є такими, що не підлягають до виконання, оскільки було порушено: вимогу абзацу тринадцятого частини шостої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон), відповідно до якої один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), що дана перевірка проведена поза графіками, посадові особи діяли без відповідних направлень, без інструктажу, зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю не відповідало встановленим законодавством вимогам у зв`язки з їх відсутності, без сертифікату відповідності, а зважування не проводилось на габаритно-ваговому комплексі, який утримувався у робочому стані та відповідав законодавству в сфері стандартизації, метрології та сертифікації.
Процесуальні дії
26.05.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст. 262 КАС України).
29.05.2025 року до суду за вхід. №ЕС/53443/25 від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 11.10.2024 осадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на рейдову перевірку від 03.10.2024 № 000041 на а/д С-160514, на автомобільній дорозі місцевого значення Одеської області, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422, було зупинено транспортний засіб марки DAF XF 95.380, номерний знак НОМЕР_3 та напівпричіп YORK LDMS 423, номерний знак НОМЕР_4 , водій ОСОБА_2 , та транспортний засіб марки DAF, номерний знак НОМЕР_5 та напівпричіп JANMIL, номерний знак НОМЕР_6 , водій ОСОБА_1 автомобільним перевізником згідно наданої товарно-транспортної накладної виступав позивач - ТОВ "Автосвіфт".
Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме: під час проведення документального габаритновагового контролю, встановлено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: 
- здійснення перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної № 5/10 від 11.10.2024 з перевищенням вагових норм, так, фактична загальна маса транспортного засобу (брутто) склала 40,74 тон при нормативно допустимих для доріг місцевого значення 24 тон, відсоток перевищення склав 69,75 %;
- здійснення перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної від 11.10.2024 № 6/10 з перевищенням вагових норм, так, фактична загальна маса транспортного засобу (брутто) склала 40,5 тон при нормативно допустимих для доріг місцевого значення 24 тон, відсоток перевищення склав 68,75 %.
Відповідальність за зазначене порушення передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Зазначене порушення знайшло своє відображення в актах від 11.10.2024 №АР 089052 та №АР 088629.
На підставі Актів проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом від 11.10.2024 №АР 089052 та №АР 088629 в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19.11.2024 №ПШ114141 та №ПШ114142, якими до позивача застосовано адміністративно-господарські штрафи у розмірі 51000 грн кожна.
Виходячи з аналізу норм пункту 22.5 Правил дорожнього руху, можна дійти висновку, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративногосподарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. 
У спірному випадку було допущено перевищення нормативно допустимого навантаження загальної маси транспортного засобу під час руху автомобільною дорогою місцевого значення.
Крім того, відповідно до приписів абзацу 4 правил 4 Правил № 30 чітко встановлено, що допускається перевищення вагових параметрів над визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2%. 
Отже, законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2 %, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й подільного, який під час транспортування здатний зсуватися. 
Проте, за результатами документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено перевищення дозволеної загальної маси транспортних засобів на 68,75 % та 69,75 % у кожному з випадків.
Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджено Постановою КМУ від 27.06.2007 № 879. 
Порядком № 879 передбачено проведення документального габаритно-вагового контролю та точного габаритно-вагового контролю. При цьому, документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу, а точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті. 
Виходячи із буквального змісту п. 16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль може проводитися лише шляхом документального контролю без визначення параметрів на стаціонарному чи пересувному пункті. 
Так, посадовими особами Укртрансбезпеки було проведено документарний габаритно-ваговий контролю з відомостей про вагу БРУТТО в наданих водіями товарно-транспортних накладних (вага брутто 40,5 тон та 40,74 тон, відповідно).
Щодо твердження позивача стосовно відсутності на в`їзді та виїзді з а/д С-160514 та С-160516 дорожніх знаків, які б забороняли рух вантажному транспортному засобу або вказували на початок автомобільної дороги місцевого значення представник зазначив, що встановлення та розміщення вказаних знаків не відноситься до компетенції Укртрансбезпеки, тому зазначене твердження Позивача вважають безпідставним.
Перелік доріг місцевого значення затверджується відповідною обласною державною адміністрацією один раз на три роки. 
Так, розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 05.04.2024 № 320/А-2024, затверджено перелік обласних автомобільних доріг загального користування місцевого значення Одеської області, у тому числі ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів. До зазначеного переліку (пункт за порядком 25) включено автомобільну дорогу С-160514, а пунктом 27 переліку вказано автомобільну дорогу С-160516.
Крім того, дорогами місцевого значення С-160514, С-160516 в цілому не заборонений проїзд вантажного транспорту з перевищенням вагових обмежень, однак для такого проїзду вимагається дозвіл на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, тоді як відповідно до аналізу положень глави 3 Заборонні знаки Правил дорожнього руху заборонні знаки встановлюють повну заборону проїзду транспортних засобів із перевищенням, зокрема маси такого транспортного засобу або навантаження на вісь, у тому числі й за наявності відповідного дозволу на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, тобто позначають повну заборону руху такого транспортного засобу на ділянці дороги, де встановлений відповідний дорожній знак.
Також представник заперечував щодо доводів позивача про перевезення сипучого вантажу та відсутність належної методики зважування. Документальний габаритно-ваговий контроль здійснено відповідно до даних ТТН від 11.10.2024 №№ 5-10, 6/10, без використання зважувального обладнання. Довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю не складалась, оскільки було проведено документальний габаритно-ваговий контроль.
Щодо посилання позивача на ст. 122 КУпАП, представником зазначено, що законодавством України встановлено різні види відповідальності та різні суб`єкти відповідальності за КУпАП та за Законом України "Про автомобільний транспорт". Так, згідно статті 122 КУпАП, суб`єктом відповідальності за порушення ПДР є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення - водій. А відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідальною особою є автомобільний перевізник.
У зв`язку з чим, зазначаємо, що позивача було притягнуто до адміністративно-господарської відповідальності як автомобільного перевізника у спірних правовідносинах за порушення законодавства про автомобільний транспорт (перевищення допустимих вагових обмежень), відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Щодо неотримання запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт представником зазначено, що розгляд справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту відбувся 19.11.2024, Відділом державного нагляду (контролю) в Одеській області ведеться Журнал обліку відвідувачів (громадян, представників суб`єктів господарювання, представників громадських об`єднань), так, в цьому журналі записано перелік суб`єктів господарювання, які були присутні у Відділі державного нагляду (контролю) в Одеській області 19.11.2024, та на останньому рядку зазначено відвідувача: ОСОБА_3 (ТОВ "Автосвіфт"), який був присутній на розгляді справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту та проставлено підпис (копія додається).
Також щодо недоліків актів представник вказав, що матеріали перевірки про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів складені за формою, встановленою додатком 3 до Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422 "Деякі питання автомобільних перевезень пасажирів та вантажів".
Щодо письмових пояснень водіїв, то у кожному з актів водії проставили власні підписи, так, у акті № АР 089052 водій написав пояснення у відповідній графі і підписав акт, а в акті № АР 088629 водій написав "ознайомлений" та підписав акт. Після чого копії актів були надані водіям. Тому з цього питання твердження Позивача спростовуються доводами відповідача.
Отже, посадові особи Укртрансбезпеки діяли у відповідності до Закону України «Про автомобільний транспорт», на підставі та у межах встановлених чинним законодавством повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України та з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення щодо винесення оскаржуваних постанов.
ОБСТВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
03.10.2024 року в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області за №85174/35/27-24 затверджено графік проведення рейдових перевірок в період з 07.10.2024 по 13.10.2024, зокрема, в Одеському районі та на автомобільній дорозі С-160514.
03.10.2024 року на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок за підписом в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області, зокрема, Гринчуку Віктору - старшому державному інспектору Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області, Горбану Сергію головному спеціалісту державного нагляду (контролю) в Одеській області та Барляку Артему - старшому державному інспектору Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області видане направлення на рейдову перевірку з 07.10.2024 по 13.10.2024, зокрема, в Одеському районі та на автомобільній дорозі С-160514.
11.10.2024 посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті - головними спеціалістами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Гринчуком Віктором, Горбаном Сергієм та Барляком Артемом на автомобільній дорозі С-160514 с. Широка Балка -с. Мирне, на підставі направлення на рейдову перевірку від 03.10.2024 № 000041 на автомобільній дорозі місцевого значення Одеської області, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.
Окремо судом встановлено, що Розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 05.04.2024 № 320/А-2024 (зі змінами, внесеними Розпорядженням Одеської обласної державної (військової) адміністрації від 08.05.2025 № 412/А-2025), затверджено перелік обласних автомобільних доріг загального користування місцевого значення Одеської області, у тому числі ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів.
Вказане Розпорядження є загальнодоступним та оприлюднено на офіційному вебсайті Одеської обласної державної адміністрації за посиланням: https://oda.od.gov.ua/strapi/uploads/0412_a25_48a8c41638.pdf
Відповідно до вказаного розпорядження Одеської обласної державної адміністрації вбачається, що а/д С160514 - це ділянка дороги «/Т-16-19/ - Широка Балка - Мирне - /С160516/» протяжністю 7,3 км, а С160516 - це ділянка дороги «/М-15/ - Мирне - /М-15/» протяжністю 5,380 км.
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422, було зупинено транспортні засоби марки:
- DAF XF 95.380, номерний знак НОМЕР_3 та напівпричіп YORK LDMS 423, номерний знак НОМЕР_4 , водій ОСОБА_2 , автомобільним перевізником згідно наданої товарно-транспортної накладної виступав позивач - ТОВ «Автосвіфт».
- DAF, номерний знак НОМЕР_5 та напівпричіп JANMIL, номерний знак НОМЕР_6 , водій ОСОБА_1 , автомобільним перевізником згідно наданої товарно-транспортної накладної виступав позивач - ТОВ «Автосвіфт».
Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме: під час проведення документального габаритновагового контролю, встановлено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: 
- здійснення перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної № 5/10 від 11.10.2024 з перевищенням вагових норм, так, фактична загальна маса транспортного засобу (брутто) склала 40,74 тон при нормативно допустимих для доріг місцевого значення 24 тон, відсоток перевищення склав 69,75 %;
- здійснення перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної від 11.10.2024 № 6/10 з перевищенням вагових норм, так, фактична загальна маса транспортного засобу (брутто) склала 40,5 тон при нормативно допустимих для доріг місцевого значення 24 тон, відсоток перевищення склав 68,75 %.
У зв`язку з вищезазначеним, посадовою особою Укртрансбезпеки в актах від 11.10.2024 №АР 089052 та №АР 088629 зафіксовано порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу. 
У акті №АР089052 водій ОСОБА_2 написав пояснення, що направлявся додому в с. Мирне та у відповідній графі і підписав акт, а в акті №АР088629 водій ОСОБА_1 у розділі пояснень написав «ознайомлений» та підписав акт. Копії актів вручені водіям.
Відділом державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті 28.10.2024 року складено та направлено на адресу Перевізника рекомендований лист-запрошення №94780/633/24-24 на засідання по розгляду порушень встановлених в актах від 11.10.2024 №АР089052 та №АР088629. Розгляд справи призначався на 19.11.2024 року з 14:00 до 15:00 години.
До суду надано копію Журналу обліку відвідувачів (громадян, представників суб`єктів господарювання, представників громадських об`єднань), відповідно до якого 19.11.2024 у Відділі державного нагляду (контролю) в Одеській області були присутні на розгляді справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту та проставлено підпис відвідувача: ОСОБА_3 (ТОВ «Автосвіфт»).
За результатами розгляду справи, на підставі Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом від 11.10.2024 №АР088629 в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ1141 від 19.11.2024, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 51000 грн.
За результатами розгляду справи, на підставі Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом від 11.10.2024 №АР089052 в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ1142 від 19.11.2024, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 51000 грн. 
Відділом державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті 19.11.2024 року складено та направлено засобами поштового зв`язку Перевізнику рекомендований лист №102713/633/24-24 з доданими до нього копіями постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів. 
РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року №2344-III (далі Закон №2344-III).
Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, в т.ч. державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою КМУ від 11.02.2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з п.8 вказаного Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому Постановою КМУ від 08.11.2006 року №1567 (далі - Порядок №1567), державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Частинами 14, 17 статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону №2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).
Пунктами 12, 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Пунктами 16, 17 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.
Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.
Під час проведення рейдової перевірки можливе: застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис "Укртрансбезпека"; використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою; здійснення габаритно-вагового контролю; використання засобів аудіо- та відеотехніки для запису процесу перевірки; використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення.
Рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення.
Зупинення транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог пункту 15 Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів.
Відповідно до ч.12 ст.6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно частин 1 та 4 статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Згідно із статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок №879).
Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
У розумінні Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3 пункту 2 Порядку №879).
За змістом пункту 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Відповідно до п. 16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Відповідно до п. п. 5-1 та 11 п. 2 Порядку № 879: 
- документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу;
- точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання).
Отже, Порядком № 879 передбачено проведення документального габаритно-вагового контролю та точного габаритно-вагового контролю.
Відповідно до пункту 20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 року №30, передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Відповідно до п.22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, (далі - ПДР) маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.
Згідно з пунктом 22.5 ПДР в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, рух трьохвісних автомобілів (тягачів) з двовісним або трьохвісним напівпричепом на автомобільній дорозі державного значення допускається у разі, коли їх параметри фактичної маси не перевищують 40 тонн.
З аналізу п.22.5 ПДР слідує, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, визначених у п.22.5 ПДР, зокрема, загальної фактичної маси, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Підставами для прийняття спірних постанов від 19.11.2024 №ПШ114141 та №ПШ114142 про застосування до позивача штрафів стали результати габаритно-вагового контролю транспортних засобів DAF XF 95.380, номерний знак НОМЕР_3 , та напівпричіп YORK LDMS 423, номерний знак НОМЕР_4 , а також DAF, номерний знак НОМЕР_5 , та напівпричіп JANMIL, номерний знак НОМЕР_6 , зафіксовані в актах від 11.10.2024 №АР089052 та №АР088629 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.
Як слідує з наявних в матеріалах справи Актів про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, товарно-транспортних накладних №5/10 та №6/10 від 11.10.2024 року, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (СТХ №384099, ВОС №004734, СТХ №384101, САО №460468) було встановлено, що повна маса транспортних засобів становила згідно накладної №5/10 - 40,740 тонн (23,900 тон вага вантажу НЕТТО, а також 7,760 тонн та 8,000 тонн власна маса тягача та напівпричепа згідно свідоцтв про реєстрацію ТЗ, наданих водієм), а згідно накладної №6/10 - 40,500 тонн (25,440 тон вага вантажу НЕТТО, а також 7,240 тонн та 6,500 тонн власна маса тягача та напівпричепа згідно свідоцтв про реєстрацію ТЗ, наданих водієм).
Відтак, за результатами проведення документального габаритно-вагового контролю транспортних засобів позивача зафіксовані факти перевищення фактичної загальної маси транспортного засобу разом з вантажем (брутто) 40,74 тонн при нормативно допустимих для доріг місцевого значення 24 тонни (відсоток перевищення склав 69,75 %;), та з вантажем (брутто) 40,5т онн при нормативно допустимих для доріг місцевого значення 24 тонни (відсоток перевищення склав 68,75 %.).
Абзацом 17 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З огляду на зазначене, з урахуванням положень наведених нормативних актів та приписів ст. 60 Закону суд доходить висновку, що відповідачем було правомірно винесено оскаржувані постанови №ПШ1141 від 19.11.2024 та №ПШ1142 від 19.11.2024.
Щодо посилання Позивача на те, що інспектори - державні службовці, якими проводилася перевірка транспортних засобів не мали направлення на перевірку на данній місцевості та діяли не в спосіб, що передбачений законодавством, з перевищенням повноважень.
З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що 03.10.2024 року в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області за №85174/35/27-24 затверджено графік проведення рейдових перевірок в період з 07.10.2024 по 13.10.2024, зокрема, в Одеському районі та на автомобільній дорозі С-160514.
03.10.2024 року на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок за підписом в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області, зокрема, Гринчуку Віктору - старшому державному інспектору Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області, Горбану Сергію головному спеціалісту державного нагляду (контролю) в Одеській області та Барляку Артему - старшому державному інспектору Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області видане направлення на рейдову перевірку з 07.10.2024 по 13.10.2024, зокрема, в Одеському районі та на автомобільній дорозі С-160514.
11.10.2024 посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті - головними спеціалістами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Гринчуком Віктором, Горбаном Сергієм та Барляком Артемом на автомобільній дорозі С-160514 с. Широка Балка -с. Мирне, на підставі направлення на рейдову перевірку від 03.10.2024 № 000041 на автомобільній дорозі місцевого значення Одеської області, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.
З огляду на вказане, посадові особи Укртрансбезпеки діяли у відповідності до Закону України «Про автомобільний транспорт», на підставі та у межах встановлених чинним законодавством повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією.
Крім того не заслуговує на увагу твердження Позивача про вчинення посадовими особами перевищень службових повноважень свідоме порушення законів та обмеження прав водіїв та перевізника в наданні пояснень, оскільки такі обставини можуть бути підтверджені лише обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, або службовим розслідуванням, втім позивачем не надано навіть доказів звернення до правоохоронних органів про вчинення злочину.
Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що як водії так і представник позивача були присутні під час проведення перевірки, складання актів та прийняття спірних постанов, тому доводи Позивача не знайшли свого підтвердження.
Щодо посилання Позивача та водія на відсутності дорожніх знаків, які б забороняли рух вантажному транспортному засобу, суд зазначає наступне.
Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про дорожній рух» організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів та автоматизованих систем керування дорожнім рухом відповідно до правил і стандартів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із Міністерством внутрішніх справ України. До вказаних проектів і схем за приписами Міністерства внутрішніх справ України можуть бути внесені зміни та доповнення. Організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування.
Організація заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на відповідних автомобільних дорогах, зокрема, в частині встановлення відповідних дорожніх знаків, покладається на інші державні органи та органи місцевого самоврядування та виходить за межі повноважень Укртрансбезпеки, визначених Положенням № 103.
Перелік доріг місцевого значення затверджується відповідною обласною державною адміністрацією один раз на три роки.
Так, розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 05.04.2024 №320/А-2024 (зі змінами, внесеними Розпорядженням Одеської обласної державної (військової) адміністрації від 08.05.2025 № 412/А-2025), затверджено перелік обласних автомобільних доріг загального користування місцевого значення Одеської області, у тому числі ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів.
Вказане Розпорядження є загальнодоступним та оприлюднено на офіційному вебсайті Одеської обласної державної адміністрації за посиланням: https://oda.od.gov.ua/strapi/uploads/0412_a25_48a8c41638.pdf
Відповідно до вказаного розпорядження Одеської обласної державної адміністрації вбачається, що до зазначеного переліку (пункт 25 та 27 розділу «Районні») включено автомобільну дорогу а/д №С160514 - це ділянка дороги «/Т-16-19/ - Широка Балка - Мирне - /С160516/» протяжністю 7,3 км, та а/д №С160516 - це ділянка дороги «/М-15/ - Мирне - /М-15/» протяжністю 5,380 км.
Таким чином Одеською обласною державною адміністрацією забезпечений вільний доступ перевізників до інформації про статус автомобільних доріг регіону.
Крім того, відповідно до статті 6 Закону «Про автомобільні дороги» державну політику і стратегію розвитку всіх видів автомобільних доріг на території України здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства - в даний час це Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України.
Відповідно до статті 10 Закону «Про автомобільні дороги» Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України як центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення; Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування.
Відповідно до статті 12 Закону «Про автомобільні дороги» забезпечення належного маршрутного орієнтування користувачів автомобільних доріг загального користування місцевого значення належить до повноважень обласних державних адміністрацій.
Відповідно до статті 49 цього ж Закону «Про автомобільні дороги», саме користувачі автомобільних доріг, винні у порушенні вимог цього Закону, несуть відповідальність згідно із законом.
З огляду на фактичні обставини справи, суд вбачає, що Позивач, як автомобільний перевізник не виконав своїх обов`язків перед початком руху, не ознайомився із розпорядженнями про статус доріг, по яким він прокладав маршрут великовантажних транспортних засобів та допустив рух транспортними засобами із ваговими перевищення транспортними засобами на понад 30 %, що призвело до порушення Закону України «Про автомобільний транспорт».
Крім того, дорогами місцевого значення С160514 та С160516 в цілому не заборонений проїзд вантажного транспорту з перевищенням вагових обмежень, однак для такого проїзду вимагається дозвіл на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, тоді як відповідно до аналізу положень глави 3 Заборонні знаки Правил дорожнього руху заборонні знаки встановлюють повну заборону проїзду транспортних засобів із перевищенням, зокрема маси такого транспортного засобу або навантаження на вісь, у тому числі й за наявності відповідного дозволу на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, тобто позначають повну заборону руху такого транспортного засобу на ділянці дороги, де встановлений відповідний дорожній знак.
Таким чином, відсутність дорожніх знаків щодо позначення такої дороги як автомобільної дороги місцевого значення та дорожніх знаків щодо початку та кінця населеного пункту не звільняє позивача від обов`язку дотримуватися вимог пункту 22.5 Правил дорожнього руху та статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за недотримання яких передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Крім того, на безпідставності та необґрунтованості посилань на те, що не встановлення дорожнього знаку, який забороняє рух транспортних засобів із перевищенням 24 тонн та необізнаність водія про його рух дорогою загального користування місцевого значення, також наголошувала у своїй постанові колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 у справі №420/32289/24.
Щодо доводів представника Позивача про неповне завантаження автомобільного транспорту та слідування автомобіля до місця базування.
Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених наказом Міністерством транспорту України № 363 від 14.10.1997 року (в чинній редакції) визначають такі поняття товарно-транспортної документації як комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
В той же час, Товарно-транспортна накладна, відповідно до Правил - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт» та цими Правилами.
Крім того п. п. 13.1.-13.2. Правил визначено, що перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною.
Здача вантажів вантажоодержувачу у пункті призначення по масі і кількості місць провадиться у порядку і способом, за якими вантажі були прийняті від вантажовідправника (зважуванням на вагах, обмірюванням, підрахунком місць та ін.).
З аналізу вказаних правил та чинного законодавства в сфері автомобільних перевезень та обліку, судом встановлено, що на відміну від тієї ж видаткової накладної, товарно-транспортна накладна є документом чіткої звітності та обліку здійснених перевезень, а отже не може видаватись для здійснення перевезень «за дві ходки» як зазначає представник позивача, адже це впливатиме як на порядок приймання товару товароодержувачем так і на обрахунок витрат на перевезення, облік робочого часу водія, податкову звітність та багато іншого. 
Таким чином суд відхиляє вказані доводи як недоведені та не підтверджені належними доказами.
Це саме стосується і пояснень водія та представника Позивача про направлення до місця базування, оскільки сам по собі факт переїзду до місця проживання водія (відхилення/ не відхилення від маршруту) не свідчить про не здійснення перевезень вантажу по дорогам місцевого, а доказів чи пояснень того, що вантаж на момент перевірки був вивантажений до суду не надавалося, та сторонами не заперечувалось.
Щодо зазначення Позивачем про дефекти актів та постанов.
З огляду на вищевказане, суд зазначає, що Верховний Суд висловив позицію, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra- invalid). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Отже, суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 813/1790/18.
З огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність істотних порушень процедури прийняття актів та постанов, на які посилається Позивач, а тому №ПШ114141, №ПШ114142 від 19.11.2024 року та акти АР за №АР088629, №АР089052 від 11.09.2024 року не підлягають скасуванню з цих підстав.
Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.
Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Виходячи з необхідності відмови судом у задоволенні позовних вимог позивача, у суду відсутні підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судових витрат.
Керуючись ст. ст. 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОСВІФТ» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу та актів - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОСВІФТ» (адреса: 67632, Одеська область, Одеський район, с. Латівка, вул. Світла, 3/1 ЄДРПОУ 41897106, тел. 380677556687)

Державна служба України з безпеки на транспорті (адреса: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, Код ЄДРПОУ: 39816845, ел. пошта: contact@dsbt.gov.ua)

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА