ЄУН 387/1927/25
Номер провадження по справі 2/387/273/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року       селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі 
головуючого судді Солоненко Т. В.
із секретарем судового засідання      Косюг І.В.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 42705,00 грн за договором про надання фінансового кредиту №45002-12/2023 укладеного 28.12.2023.
Свій позов ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" обґрунтовує тим, що 28.12.2023 між ТОВ "Аванс Кредит" та відповідачкою укладено договір про надання фінансового кредиту №45002-12/2023. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору первісний кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 11000,00 грн строком на 120 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Між ТОВ "Аванс кредит" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" 24.05.2024 укладено договір факторингу №24052024, відповідно до якого до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Однак відповідачка не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, тому має заборгованість перед позивачем на загальну суму 42705,00 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачка повторно в судове засідання не з`явилася. При цьому суд зважає, що про дату, час і місце судового засідання останній повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації. Проте, поштове відправлення повернуто суду без вручення з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». За наведеного, судова повістка у відповідності до ч.8ст.128,ч.1ст.131 ЦПК України, вважається врученою.
Процесуальні дії суду
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, ухвалою від 23.12.2025, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначив на 04.02.2026.
04.02.2026 , засобами поштового зв`язку, до суду надійшло клопотання відповідачки ОСОБА_1 про застосування пільг (звільнення від нарахування штрафів та відсотків) на підставі п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". 
За наслідками судового засідання 04.02.2026 розгляд справи відкладено на 02.04.2026, про що судом 04.02.2026 постановлено відповідну ухвалу.
За наслідками судового засідання 02.04.2026 розгляд справи відкладено на 11.05.2026, про що судом 02.04.2026 постановлено відповідну ухвалу.
З врахуванням вимог ч.2 ст.247ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 624024 від 12.01.2010, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 05.12.2007 зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.
Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 28.02.2012 та додатку до свідоцтва, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" має право здійснювати фінансову компанію без отримання ліцензії та /або дозволів відповідно до законодавства: факторинг.
З копії свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 02.12.2021 встановлено, що ТОВ "Аванс Кредит" зареєстровано як фінансову установу 15.01.2021 №21/71-пк.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.07.2023, ТОВ "Аванс Кредит" зареєстроване як юридична особа 14.05.2020, види економічної діяльності, 64.92 - інші види кредитування (основний).
Судом встановлено, що 28.12.2023 між ТОВ "Аванс кредит" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №45002-12/2023 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до пункту 1.1 договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 11000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. В пункті 1.2. договору зазначено тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 28.12.2023. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 25.04.2024. З підпунктів 1.4., 1.4.1. договору вбачається, що за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована. Денна процентна ставка складає 2,50%. Як вбачається з пункту 1.6. договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5355-28хх-хххх-5047 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. ОСОБА_1 підписала договір електронним підписом W236.
У додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту №45002-12/2023 погоджено графік платежів, який містить обчислення загальної вартості кредиту для клієнта у розмірі 44000,00 грн , з яких 11000,00 грн - сума кредиту за договором, 33000,00 грн - проценти за користування кредитом, який підписаний відповідачкою електронним підписом W236.
Також позивачем надано паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, та заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту, які підписані відповідачкою електронним підписом W236.
Відповідно до інформації ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3466_250708112042 від 08.07.2025, згідно з укладеним договором на переказ коштів без відкриття рахунку № ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення», було здійснено наступний переказ коштів: 28.12.2023 21:10:03 на суму 11000,00 гривень, номер транзакції в системі іРау.ua – 325887950, призначення платежу: зарахування 11000 грн на карту НОМЕР_1 .
24.05.2024 між ТОВ "Аванс кредит" та ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №24052024. Відповідно до п. 1.1 договору, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно п.1.2 договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
До позовної заяви долучено копію акту прийому-передачі Реєстру боржників від 24.05.2024 за договором факторингу № 24052024 від 24.05.2024, копію Реєстру боржників від 24.05.2024 за договором факторингу № 24052024 від 24.05.2024 у якому міститься запис: боржник ОСОБА_1 , номер кредитного договору 45002-12/2023, сума заборгованості разом 42705,00 грн, сума заборгованість за основною сумою боргу 11000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 31705,00 грн. 
Відповідно до копії платіжної інструкції №21383 від 30.05.2024, ТОВ "ФК"ЄАПБ" перерахувало ТОВ «Аванс кредит» кошти у розмірі 6971277,86 грн, призначення платежу: оплата за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №24052024 від 24.05.2024.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №45002-12/2023 від 28.12.2023, слідує, що заборгованість ОСОБА_1 за період 28.12.2023 по 24.05.2024 становить 42705,00 грн, з якої: тіло 11000,00 грн, відсотки 31705,00 грн. Також відповідачкою було сплачено заборгованість по відсоткам у розмірі 1295,00 грн.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2ст. 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає ізсуті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Як свідчать матеріали справи, договір укладено сторонами в електронній формі.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Згідно до ст.4 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Судом встановлено, що договір про надання фінансового кредиту №45002-12/2023 від 28.12.2023 укладено між сторонами в електронній формі шляхом підписання позичальником одноразовим ідентифікатором.
Тому суд доходить до висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки, за яким з рахунку ТОВ " Аванс Кредит", перераховано кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки ОСОБА_1 ..
Доказів того, що платіжна картка на яку ТОВ "Аванс Кредит" було здійснено перерахування коштів, належить не відповідачці, останньою суду не надано. Так само і не надано доказів, що кошти на цю картку позивачем не були перераховані.
Крім того, відповідачка у поданій до суду заяві не заперечувала факту отримання кредитних коштів за договором про надання фінансового кредиту №45002-12/2023 від 28.12.2023.
Звертаючись із позовом до суду, ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" посилалося на те, що воно набуло права вимоги до відповідачки на підставі укладеного 24.05.2024 між ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Аванс Кредит" договору факторингу №24052024.
Згідно з ч. 1ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч.1ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Згідно зі ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Наданими позивачем та дослідженими судом доказами, підтверджується набуття позивачем право вимоги до відповідачки за договором про надання фінансового кредиту №45002-12/2023 від 28.12.2023.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови вказаного договору, не повернула отримані в борг грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №45002-12/2023 від 28.12.2023 по тілу кредиту в розмірі 11000,00 грн, підлягають задоволенню.
Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, суд зважає на таке.
Відповідачка просила суд звільнити її, як дружину військовослужбовця, від сплати нарахованих відсотків за договором про надання фінансового кредиту №45002-12/2023 від 28.12.2023 відповідно ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ, в редакції закону № 3633-ІХ від 11.04.2024, який набрав чинності 18.05.2024, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
До 18.05.2024 пільги військовослужбовцям та членам їх сімей визначала ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в попередній редакції, яка, зокрема, унормовувала, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Тобто, попередня редакція зазначеної норми дружин (чоловіків) військовослужбовця від сплати процентів за користування кредитом не звільняла.
Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у п. 74 його постанови від 04.09.2024 у справі № 426/4264/19: «У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142».
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Відповідачкою до суду було надано докази, а саме: копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , з якого вбачається, що 15 березня 2014 року зареєстрований шлюб ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ; військовий квиток серії НОМЕР_3 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 17.04.2024 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 призваний у Збройні Сили України (по мобілізації); посвідчення серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 , видане 06.01.2026; копію довідки № 15356 від 29.11.2025 (Форма 5), яка видана солдату ОСОБА_2 , про те, що він перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_5 з 30.07.2025 по теперішній час.
Таким чином, суд вважає, що на ОСОБА_1 дійсно, як на дружину військовослужбовця, на особливий період поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його (чоловіка) військової служби, забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України.
Разом з тим, відповідно умов договору про надання фінансового кредиту №45002-12/2023 нарахування процентів відповідачці здійснювалось у період з 28.12.2023 по 25.04.2024 , а Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ, в редакції закону №3633-ІХ від 11.04.2024, набрав чинності 18.05.2024, що підтверджується відомостями з офіційного сайту Верховної Ради України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку».
Таким чином, на момент укладення кредитного договору та нарахування процентів на відповідачку, як на дружину військовослужбовця, не поширювались пільги, передбачені п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у тому числі щодо звільнення від сплати процентів за користування кредитом.
Поряд з цим, 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
При цьому, згідно п.17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Водночас частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5розділу І цього Закону(яким, зокрема, доповнено пункт 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Тому, передбачений у договорі про надання фінансового кредиту №45002-12/2023 від 28.12.2023 розмір відсотків за користування кредитом 2,5 % на день та відповідно їх нарахування, суперечить нормам ЗУ «Про споживче кредитування» та підлягає перерахунку.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
При цьому, суд погоджується із нарахуванням відсотків у період з 28.12.2023 по 22.04.2024 за відсотковою ставкою 2,5%, тобто 11000,00 грн х 2,5% х 117 днів =32175, 00 грн.
Водночас нарахування відсотків у розмірі 2,5 % за подальший період, з 23.04.2024 по 25.04.2024 суперечить нормам ЗУ «Про споживче кредитування» та підлягає перерахунку: 11000,00 грн х 1,5% х3 днів = 495,00 грн.
З урахуванням розміру сплачених відповідачкою відсотків у сумі 1295,00 грн, розмір відсотків, що підлягає стягненню з відповідачки становить 31375,00 грн. (32670,00 грн -1295,00 грн = 31375,00 грн.).
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови вказаного договору, не повернула отримані в борг грошові кошти та не сплатила проценти за користування кредитом, суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до суду за захистом порушеного права, а отже і наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11000,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 31375,00 грн. 
Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За наведеного, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати на сплату судового збору в сумі 3004,60 грн .
На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.11,81,263,509-512,514,519 ЦК України, керуючись ст.ст.12,13,81,141,263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №45002-12/2023 укладеного 28.12.2023 в розмірі 42375 гривень 00 копійок (сорок дві тисячі триста сімдесят п`ять гривень 00 копійок), з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 11000,00 грн; заборгованість за відсотками – 31375,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" витрати зі сплати судового збору у розмірі 3004 гривні 60 копійок (три тисячі чотири гривні 60 копійок).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" ( 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014, реквізити ІВАN № НОМЕР_6 у АТ «ТАСкомбанк»);
відповідач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 08.06.2026.

Суддя     Таїсія СОЛОНЕНКО