Справа №758/21003/25 
Провадження №2/0203/1428/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Гапоновій К.В.,
з участю:
-представника позивачки ОСОБА_1 ;
-представника відповідача Ляша С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Миттєва», третя особа – ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а н о в и в:

1. 18 грудня 2025 року позивач поштовим зв`язком звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «Миттєва», третя особа – ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заявлені позовні вимоги у справі обґрунтовані тим, що 23.03.2025, о 1540, третя особа, керуючи автомобілем марки «Citroёn» (реєстраційний номер – НОМЕР_1 ), перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, у м. Києві, на вул. Великій Кільцевій, скоїв зіткнення з автомобілем марки «КІА» (реєстраційний номер – НОМЕР_2 ), належним позивачці. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці була заподіяна шкода. Викладене стало причиною звернення позивачки до суду з позовом про стягнення з відповідача 111 345,84 грн (майнова шкода з урахуванням евакуації автомобіля), а також відшкодування судових витрат (а.с.а.с. 1 – 5, 48, 49).
2. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 30.12.2025 справу за підсудністю було передано до Центрального районного суду міста Дніпра (а.с.а.с. 55, 56).
3. 27 лютого 2026 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що відповідальність за заподіяну шкоду має нести також і третя особа, оскільки, незважаючи на її перебування у трудових відносинах з відповідачем, під час пригоди вона не виконувала відповідних обов`язків.

4. Представник позивачки у судовому засіданні заявлений позов підтримав, пояснивши, що 23.03.2025, о 1540, третя особа, керуючи автомобілем марки «Citroёn» (реєстраційний номер – НОМЕР_1 ), перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, у м. Києві, на вул. Великій Кільцевій, скоїв зіткнення з автомобілем марки «КІА» (реєстраційний номер – НОМЕР_2 ), належним позивачці. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці була заподіяна шкода. Частину шкоди (у межах договору страхування) було відшкодовано страховиком.
5. Представник відповідача у судовому засіданні визнав позов частково, пояснивши, що відповідальність за заподіяну шкоду має нести також і третя особа (солідарно), оскільки, незважаючи на її перебування у трудових відносинах з відповідачем, під час пригоди вона не виконувала відповідних обов`язків. При цьому представник повідомив, що не оспорює розмір заподіяної шкоди, але заперечує проти запропонованої позивачкою компенсації витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн.
6. Третя особа до суду не з`явилася, була повідомлена належним чином.

7. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

8. Судом встановлено, що 23.03.2025, о 1540, третя особа, керуючи автомобілем марки «Citroёn» (реєстраційний номер – НОМЕР_1 ), перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, у м. Києві, на вул. Великій Кільцевій, скоїв зіткнення з автомобілем марки «КІА» (реєстраційний номер – НОМЕР_2 ), належним позивачці. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці була заподіяна шкода (а.с.а.с. 10, 11, 41, 42).
9. 30 травня 2025 року постановою Подільського районного суду міста Києва третю особу за вказаним вище фактом було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) (а.с. 11).
10. Згідно із звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, від 11.06.2025 №231/06-25, складеним ТОВ «Клевер Експерт», розмір матеріального збитку, заподіяного позивачці (з урахуванням фактичного знищення автомобіля), становить 271 345,84 грн. Вартість проведення дослідження склала 6 000,00 грн (а.с.а.с. 14 – 30).
11. 10 листопада 2025 року ПрАТ «СК «АРКС», яке застрахувало ризики власника автомобіля марки «Citroёn», сплатило позивачці страхове відшкодування у сумі 160 000,00 грн (а.с.а.с. 12, 13).

12. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК) підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
13. Згідно з частинами 1 – 3 статті 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
14. За правилами, встановленими частиною 1 статті 1166 ЦК, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
15. Частиною 2 статті 1187 ЦК визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
16. За приписами частини 1 статті 1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
17. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
18. Судом встановлено, що постановою Подільського районного суду міста Києва третю особу за вказаним вище фактом було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
19. Третя особа 23.03.2025 керувала автомобілем правомірно, виконуючи при цьому трудові обов`язки перед відповідачем, отже, у розумінні закону, відповідальність за заподіяну шкоду має нести її роботодавець – відповідач. Суд при цьому критично ставиться до тверджень представника відповідача, згідно з якими під час пригоди третя особа не виконувала трудових обов`язків, оскільки такі твердження не було підтверджено належними та допустимими доказами.
20. Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію заподіяної їй майнової шкоди (з урахуванням сплаченого страхового відшкодування) у сумі 111 345,84 грн, компенсацію вартості проведення дослідження в сумі 6 000,00 грн, а також вартості послуг евакуатора в сумі 3 600,00 грн (а.с.а.с. 31 – 37).

21. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК) з відповідача на користь позивачки також підлягає стягненню компенсація її судових витрат зі сплати судового збору в сумі 1 211,20 грн (а.с. 7).

22. Розв`язуючи питання щодо відшкодування позивачці витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.
23. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
24. Судом встановлено, що позивачка задекларувала судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у сумі 30 000,00 грн.
25. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 – 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
26. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
27. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (пункт 268).
28. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а й за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3, 5, 9 статті 141 ЦПК, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
29. Аналогічна позиція відображена в пункті 119 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
30. З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
31. Отже, виходячи з положень частини 3 статті 141 ЦПК, ураховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатським бюро роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу в суді у сумі 30 000,00 грн є завищеними.
32. Зокрема, суд зважає на те, що справа стосується стягнення грошових коштів у сумі 111 345,84 грн, тобто у справі незначної складності, з огляду на ціну позову, отже підготовка документів для звернення до суду у рамках цієї справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
33. З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивачки про стягнення понесених нею під час подачі позову витрат на правову допомогу.
34. Ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

35. Керуючись статтями 5, 7, 10 – 13, 19, 23, 76 – 81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 – 265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_3 ;    АДРЕСА_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Миттєва» (ідентифікаційний код – 39655079; 49101, Україна, місто Дніпро, вулиця Володимира Антоновича, 6), третя особа – ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Миттєва» на користь ОСОБА_2 компенсацію заподіяної майнової шкоди в сумі 111 345,84 гривень, компенсацію витрат з евакуації транспортного засобу в сумі 3 600,00 гривень, компенсацію вартості проведення дослідження в сумі 6 000,00 гривень, компенсацію судових витрат у сумі 4 211,20 гривень, разом – 125 157,04 гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складене 3 червня 2026 року.

Суддя М.О. Католікян