ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
05.06.2026	Справа № 910/1889/26	
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Сейфті Україна" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/1889/26,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Сейфті Україна"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення 754233,65 грн.
Суддя Сташків Р.Б.
Без виклику представників сторін.
ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Сейфті Україна" (далі - позивач) заборгованість за надані послуги за Договором №4600008996 від 09.02.2024 в сумі 553244,59 грн, 35232,94 грн інфляційних втрат, 19319,47 грн пені, 52,95 грн відсотки річних та 146383,70 грн суму гарантії.
У судовому засіданні 11.05.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Позов задоволено повністю.
У судовому засіданні представник позивача зазначив, що остаточний розмір судових витрат та докази понесення судових витрат, які сторона сплатила у зв`язку із розглядом справи будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Через систему "Електронний суд" 16.05.2026 від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. У поданій заяві останній просить суд покласти на відповідача 48000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в межах розгляду цієї справи.
Ухвалою суду від 19.05.2026 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №910/1889/26 прийнято до розгляду та встановлено позивачу строк для подання письмових пояснень чи заперечень стосовно вище наведеної заяви відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у строк до 29.05.2026.
Через систему «Електронний суд» 13.03.2026 від представника відповідача надійшли письмові заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення.
У вище наведених запереченнях представник відповідача зазначає те, що вартість наданих адвокатських послуг з правничої допомоги при розгляді даної справи є завищеною, та неспівмірною зі складністю справи, оскільки не відповідають критеріям обґрунтованості, пропорційності до предмета спору та не відповідає з обсягом наданих адвокатських послуг, які були надані адвокатом та витраченим ним часом на надання таких послуг. а тому підлягають зменшенню до 99%, з огляду на наступне.
Так, не погоджуючись із заявленою позивачем сумою витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначає, що розгляд цієї справи в суді першої інстанції не відзначався підвищеною складністю, оскільки даний спір не відноситься до категорії високої або середньої складності, а позовна заява у цій справі є цілком стандартною та шаблонною, що не вимагала застосування спеціальних знань або прикладення значних зусиль для написання обставин щодо укладення спірного договору та визначення суми оплати за надані послуги.
Крім того, за твердженнями відповідача у представника позивача була відсутня необхідність у пошуку та збиранні доказів, оскільки між позивачем та відповідачем укладено звичайний Договір закупівлю послуг, який супроводжувався створенням та підписання звичайних ординарних документів.
У зв`язку з чим, відповідач у поданих письмових запереченнях звертає увагу суду, що заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу у сумі 48000 грн є завищеними та неспівмірними зі складністю справи, а тому на думку відповідача є наявні підстави для їх зменшення.
Також, у прохальній частині письмових заперечень відповідач просить суд залишити без розгляду долучені позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення доказів на підтвердження понесених судових витрат, оскільки представником позивача до закінчення судових дебатів не було подано до суду заяву про понесення судових витрат на професійну правничу допомогу, а також не подано доказів на підтвердження понесених судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги або ж обґрунтованих пояснень щодо неможливості їх подати до суду до закінчення судових дебатів.
Судом враховано, що дана справа розглядалася в порядку загального позовного провадження, тому заява відповідача про ухвалення додаткового рішення розглядається в порядку ч. 3 ст. 244 ГПК України - без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується відповідна заява, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають значення для її розгляду, суд зазначає наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Пунктом 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Положеннями абзацу 1 частини 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, на підтвердження здійснених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію Договору про надання правової допомоги №22 від 01.01.2020, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Харківська юридична компанія "Альфа-Лекс", копію Додаткової угоди №7 від 17.12.2025 до Договору про надання правової допомоги №22 від 01.01.2020, копії платіжних інструкцій №45 від 10.03.2026 та №10 від 27.01.2026 на загальну суму 48000 грн, копію акта приймання-передачі наданих послуг б/з від 12.05.2026, детальний опис робіт здійснених адвокатом за Договором про надання правової допомоги №22 від 01.01.2020, копію ордеру на надання правничої допомоги серії АХ №1229122.
Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Відповідно до п. 2 Додаткової угоди №7 від 17.12.2025 за виконання доручення клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар у сумі 48000 грн, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання не пізніше 5 календарних днів з дати підписання цієї додаткової угоди.
Пунктом 3 Додаткової угоди Адвокатське об`єднання за результатом надання послуг складає та направляє клієнту акт прийому-передачі наданих послуг (звіт), в якому визначаються види та перелік наданої правової допомоги, загальний обсяг витраченого Адвокатським об`єднанням часу, розмір фактичних витрат, здійснених у зв`язку з виконанням доручення клієнта.
Так, згідно з актом приймання-передачі наданих послуг б/з від 12.05.2026 долученого до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу сторони погодили, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Індастріал Сейфті Україна" було надані наступні адвокатські послуги:
- юридичний аналіз первинної документації, формування правової позиції та первинна юридична консультація ( 4 год.);
- складання позовної заяви та доданих до неї документів по справі, здійснення розрахунків, оформлення додатків до позову (13 год.);
- представництво в суді у справі, що включає участь представників у двох судових засіданнях складення та подання до суду процесуальних документів (7 год).
Отже, з вище наведеного вбачається, що вартість адвокатських послуг, які були надані позивачу Адвокатським об`єднанням відповідно до Додаткової угоди №7 від 17.12.2025 становить 48000 грн.
Таким чином, загальний розмір понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи №910/1889/25 в суді першої інстанції становить 48000 грн.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в додатковій постанові від 06.02.2020 у справі №916/1830/19, підставою оплати наданої правничої допомоги клієнту за умовами договору є фактичне її надання, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, які б підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону наданих послуг, їх справжність, економічну вигоду й ділову мету. Без цього неможливо перевірити факт надання правової допомоги та встановити обґрунтованість і правомірність її оплати.
Частиною 5 статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи таке питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).
Так, заперечуючи проти заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цього спору відповідач зазначає, що розмір витрат на оплату адвокатських послуг, що становить 48000 грн неспівмірний зі складністю справи, оскільки за твердженнями останнього, враховуючи категорію та складність справи, фактичнй обсяг наданої професійної правничої допомоги, а також час, витрачений адвокатом Макаренко О.А. на надання адвокатських послуг є значно завищеним. Окрім того, позивач акцентує увагу суду, що позивачем до закінчення судових дебатів не було подано доказів із чітко визначеною сумою понесених судових витрат, яка на думку позивача підлягає стягненню з відповідача.
За результати розгляду вище наведених письмових заперечень, суд вважає за доцільне звернути увагу представника відповідача, що у судовому засіданні 11.05.2026 до закінчення судових дебатів представниця позивача Макаренко О.А. усно зробила відповідну заяву, що остаточний розмір судових витрат та докази понесення судових витрат, які сторона позивача сплатила у зв`язку із розглядом цієї справи будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що підтверджується протоколом судового засідання та аудіозаписом судового засідання від 11.05.2026.
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідна заява про ухвалення додаткового рішення разом із доказами на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу була подана позивачем 16.05.2026 через систему «Електронний суд» протягом п`яти днів після ухвалення рішення суд, тобто не порушуючи строки, що встановлені ч. 8 ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим, вказана заява про ухвалення додаткового рішення була прийнята до розгляду ухвалою суду від 19.05.2026.
Оцінюючи заявлений позивачем до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши питання щодо відповідності заявленого розміру адвокатських витрат критеріям розумності, співмірності та пропорційності до предмета спору у вказаній справі, виходячи з характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, детально проаналізувавши опис наданих позивачу адвокатських послуг, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, беручи до уваги наявність обґрунтованих заперечень відповідача щодо співрозмірності заявленої суми компенсації, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, а також звернувши увагу щодо наявності аналогічного спору у позивача зі сталою та вже сформованою судами практикою, суд вважає за можливе зменшити розмір заявленої до стягнення з відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу понесені позивачем до 30000 грн.
Керуючись ст.ст. 126, 129, 234, 244 ГПК України, суд 
ВИРІШИВ: 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, проспект Гузара Любомира, 44; ідентифікаційний код 42795490) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Сейфті Україна" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 15; ідентифікаційний код 38158847) 30 000 (тридцять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.