Дата документу 17.06.2026	Справа № 554/3341/24	
 	Провадження № 2/554/1436/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі: головуючого судді - Бугрія В.М., за участю секретаря судових засідань Мазніченко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (03150, місто Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 100; Код ЄДРПОУ 23494714) заборгованість за кредитним договором 592039367, у розмірі 43882,65 грн.
В обґрунтуванні позову вказував, що 17.01.2016 року ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1 ) уклав з «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 592039367.
12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.
Ухвалою Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 02.04.2024 року прийнято справу до провадження та вирішено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 
13.05.2025 року рішенням Шевченківського районного суду міста Полтави позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (03150, місто Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 100; Код ЄДРПОУ 23494714) заборгованість за кредитним договором 592039367, у розмірі 43882,65 грн. та судовий збір.
20.06.2025 року від представника відповідача адвоката Гудзь Л.Г. надійшла заява про перегляд заочного рішення. З ухваленим рішенням відповідач категорично не погоджується та вважає його таким, що підлягає скасуванню.
В обґрунтуванні заяви пояснила, що суд ухвалив рішення без участі відповідача, не дослідивши та не взявши до уваги обставини, які могли б істотно вплинути на обсяг і наявність зобов`язання. Зокрема: 1. Частина кредиту була погашена, проте ці суми не враховані позивачем у загальну заборгованість. 2. Нараховані пеня, штрафи й неустойка суперечать вимогам ст. 551, 1048, 1049 ЦК України, оскільки є непропорційно великими і такими, що мають характер подвійного стягнення. 3.Немає доказів, що позивач надав у повному обсязі інформацію про умови кредитування, включаючи загальну вартість кредиту відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування». 4. Відсутній розрахунок заборгованості.
Просили скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 13.05.2025р. по справі № 554/3341/24 за позовною заявою акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою суду від 10.10.2025 року заяву адвоката Гудзь Любові Григорівни про перегляд заочного рішення суду від 13.05.2025 року по цивільній справі № 554/3341/24 за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду міста Полтави від 13.05.2025 року за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено справу на новий розгляд.
12.12.2025 року представником відповідача адвокатом Гудзь Л.Г. подано клопотання про витребування з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, код ЄДРПОУ 23494714): детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором 592039367 від 17.01.2016 року.
Ухвалою суду від 15.12.2025 року витребувано у Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, код ЄДРПОУ 23494714): детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором 592039367 від 17.01.2016 року.
20.02.2026 року від представника позивача на виконання ухвали надано розрахунок заборгованості за кредитним договором 592039367 від 17.01.2016 року.
17.06.2026 року від представника відповідача адвоката Гудзь Л.Г. надійшло пояснення, де просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтуванні вказувала, що позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка сформувалася переважно внаслідок багаторічного нарахування процентів за користування кредитними коштами. При цьому позивач фактично намагається покласти на відповідача надмірний та неспівмірний фінансовий тягар, який значно перевищує економічно обґрунтований розмір плати за користування кредитом. Кредитний договір було укладено ще у 2016 році, тобто майже десять років тому. За цей час банк мав усі передбачені законом можливості для належного захисту своїх прав, однак замість своєчасного звернення до суду допустив значне збільшення розміру заборгованості за рахунок нарахування процентів. Фактично позивач намагається отримати вигоду від власної бездіяльності шляхом штучного збільшення суми боргу.
Нарахування процентів не може перетворюватися на механізм безпідставного збагачення кредитора. Відповідно до принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених статтею 3 ЦК України, цивільні права повинні здійснюватися у спосіб, який не допускає очевидного дисбалансу між правами кредитора та обов`язками боржника.
Позивачем не надано належного та зрозумілого розрахунку заявленої до стягнення суми. Із матеріалів позову неможливо встановити, яка частина заборгованості є фактично отриманими кредитними коштами, яка частина складається з процентів, а також за який саме період такі проценти були нараховані. За відсутності зазначених відомостей перевірити правильність розрахунку та обґрунтованість заявлених вимог неможливо. Банк не довів, що відповідач був належним чином повідомлений про зміну процентної ставки, умов кредитування чи інших істотних умов договору, якщо такі зміни відбувалися протягом тривалого часу дії кредитних правовідносин. Відсутність таких доказів виключає можливість покладення на відповідача обов`язку сплачувати проценти у розмірі, визначеному позивачем в односторонньому порядку. Розмір заявлених до стягнення процентів є явно неспівмірним наслідкам можливого порушення зобов`язання. Банк як професійний учасник фінансового ринку володіє значно ширшими можливостями для контролю ризиків та своєчасного захисту своїх прав, ніж пересічний споживач фінансових послуг. Водночас тривале нарахування процентів без вжиття належних заходів щодо врегулювання заборгованості свідчить про недобросовісне використання позивачем своїх прав.
Зазначені обставини свідчать про те, що заявлений позивачем розмір заборгованості є завищеним, а позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами.
Позивач надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у відсутність його представника. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.
Представник відповідача просив позовну заяву розглянути без її участі, у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «СЕНС БАНК», який є правонаступником АТ «Альфа-Банк», заборгованість за кредитним договором № 592039367 у розмірі 43882,65 грн.
На підтвердження заявлених вимог позивач долучив до позовної заяви: оферту на укладання угоди про надання особистого кредиту, акцепт пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту; додаток №1 до угоди про надання кредиту, анкету-заяву, виписку з особового рахунку; рахунок заборгованості за кредитом у гривні; довідку про умови кредитування; договір добровільного страхування фінансових ризиків, договір добровільного страхування майна, паспорт відповідача.
Зі змісту долученого до матеріалів справи акцепту пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії слідує, що прийнято пропозицію ОСОБА_1 на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії на наступних умовах: Суму кредиту складає 5649,80 гривень. Процентну ставку за користування кредитом 0,01%. Тип процентної ставки фіксована.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом загальна заборгованість ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору № 592039367 у розмірі 43882,65 грн.
Відповідно до витягу з державного реєстру банків від 02 грудня 2022 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» 01 грудня 2022 року змінило назву на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК».
05.06.2023 року АТ «СЕНС БАНК» направило на адресу відповідача досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором № 592039367, в якій зазначено про необхідність протягом 35 календарних днів повернути заборгованість за договором в розмірі 43882,65 грн.
Положеннями ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 2 ст. 628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положеннями ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Позивач на підтвердження укладення з відповідачем кредитного договору надав суду акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії, при цьому акцепт не містить дати його підписання ОСОБА_1 .
Наведені обставини дають підстави для висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки надані позивачем докази не дозволяють суду достеменно встановити ні факт виникнення заборгованості саме у заявленому розмірі, ні порядок її обчислення.
Суд звертає увагу, що відповідно до положень статей 76, 77, 78, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а допустимими – ті, що отримані у спосіб, передбачений законом.
На підтвердження заявлених вимог позивачем до суду подано копії документів, однак значна частина таких копій є неякісною, містить нечітке зображення тексту, окремі реквізити документів неможливо прочитати, що унеможливлює їх повне та належне дослідження судом. Зокрема, надані копії не дозволяють достовірно встановити зміст окремих умов кредитування, порядок нарахування процентів, строки виконання зобов`язань та інші істотні умови договору.
Крім того, акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, на який посилається позивач як на доказ укладення кредитного договору, не містить дати його підписання відповідачем, що позбавляє суд можливості достеменно встановити момент виникнення договірних правовідносин між сторонами.
Також судом встановлено, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем разом із позовною заявою, та розрахунок, поданий на виконання ухвали суду про витребування доказів, містять відомості, які не дають можливості перевірити правильність заявленої до стягнення суми. Позивачем не наведено зрозумілого та детального пояснення механізму формування заборгованості, не зазначено, які саме суми становлять основний борг, які — проценти за користування кредитом, за який конкретно період вони нараховані, а також яким чином здійснювався їх розрахунок.
Суд звертає увагу, що зі змісту акцепту пропозиції вбачається встановлення процентної ставки за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, однак надані позивачем документи не містять належного та зрозумілого обґрунтування того, яким чином за таких умов сформувалася заявлена до стягнення заборгованість у розмірі 43882,65 грн. Надані розрахунки не містять достатньої інформації для перевірки правильності нарахування процентів, їх розміру та періоду нарахування.
Більше того, матеріали справи не містять належних доказів повідомлення відповідача про можливу зміну умов кредитування, процентної ставки чи інших істотних умов договору, якщо такі зміни мали місце протягом дії кредитних правовідносин.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України банк повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та, відповідно, на умовах встановлених договором.
Сторони в цивільному процесі мають протилежні матеріально-правові та процесуальні інтереси. Незважаючи на зацікавленість сторін у справі, законом зазначається, що вони зобов`язані добросовісно здійснювати свої права і виконувати процесуальні обов`язки. Принцип змагальності, в свою чергу, надає особам, які беруть участь у справі, рівних можливостей в процесі доказування, а особливо сторонам в позовному провадженні. Цей основоположний принцип закріплений і у Конституції України.
Стосовно доказової діяльності (подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості) сторони, треті особи та їх представники наділені рівними правами, чого не можна сказати про сукупність наданих їм обов`язків. Брати участь у доказовій діяльності можуть всі особи, які беруть участь у справі, однак доказування кожної обставини, що має значення для ухвалення рішення у справі, в силу закону стає обов`язком певного суб`єкта.
В цьому випадку доказування наявності між сторонами у справі кредитних правовідносин, умови таких правовідносин, факт їх порушення позичальником, а також розмір, складові заборгованості, період їх існування і нарахування, тощо (підстави і предмет позову), є обов`язком саме позивача у справі.
У частині 2 ст. 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів з урахуванням положень ЦПК України зазначені ним обставини. Однак, таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування.
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
З огляду на викладене, АТ «СЕНС БАНК» не доведено і не обґрунтовано заявлені позовні вимоги, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позові, що є його процесуальним обов`язком, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову АТ «СЕНС БАНК» про стягнення заборгованості, судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 272, 273-276 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Повне найменування сторін:
Позивач: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, код ЄДРПОУ 23494714);
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В.М.Бугрій