Справа №461/1764/26
Провадження №3/461/897/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року           м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно, - 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Бразилії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:

01.03.2026 року о 01 год. 40 хв. за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Subaru Impreza, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням Alcotest Drager – ARHЕ 0126, що підтверджується тестом 2676 від 01.03.2026 року. Результат позитивний – 1,22 % проміле алкоголю. 
Захисник Де ОСОБА_2 – адвокат Маціпура Н.І. у судовому засіданні проти притягнення його до адміністративної відповідальності заперечила. Пояснила суду, що ОСОБА_1 є громадянином Федеративної Республіки Бразилія та не володіє українською мовою, однак під час складання адміністративних матеріалів участь перекладача забезпечена не була, у зв`язку з чим йому не було належним чином роз`яснено процесуальні права та суть процесуальних дій. Також вказала на порушення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та недопустимість отриманих доказів. Просила провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.1 ч.1ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
П.1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У п.1.9ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
У відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння регламентується ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до п.2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735, передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.1 розділу ІІ Інструкції, а наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Відповідно до п.7 розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду (п. 10 розділу ІІ Інструкції).
Факт вчинення адміністративних правопорушень стверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 603302 від 01.03.2026 року;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу Drager ALKOTEST 6820, складеного за наслідками його проведення водію ОСОБА_3 та встановленим позитивним результатом 1,22 % проміле алкоголю;
- квитанцією «Drager ALKOTEST 6820, прилад ARHЕ — 0126 за наслідками проведення 01.03.2026 року о 01 год. 49 хв. водію ОСОБА_3 огляду на стан сп`яніння та встановленим позитивним результатом 1,22 % проміле алкоголю;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота.
- відеозаписом з нагрудних камер поліцейських;
- постановою ЕНА № 6743414 від 01.03.2026 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до якої Де ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
Суд не погоджується з доводами захисника про те, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Бразилія та не володіє українською мовою, у зв`язку з чим не розумів суті вимог працівників поліції та своїх процесуальних прав.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземцем є особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Положеннями ст. 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 16 КУпАП передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які вчинили адміністративні правопорушення, несуть відповідальність на загальних підставах нарівні з громадянами України.
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.
Разом з тим, як убачається з дослідженого судом відеозапису з нагрудних камер поліцейських, Де ОСОБА_2 підтримував комунікацію з працівниками поліції, реагував на поставлені запитання, виконував їх законні вимоги, надавав документи та демонстрував розуміння суті звернених до нього вимог. Будь-яких заяв про необхідність залучення перекладача, неможливість розуміння змісту спілкування або нерозуміння суті процесуальних дій під час оформлення адміністративних матеріалів ним не висловлювалося.
Сам по собі факт іноземного громадянства особи не свідчить про неможливість розуміння нею змісту дій працівників поліції та не є безумовною підставою для визнання отриманих доказів недопустимими.
Суд звертає увагу, що право особи користуватися послугами перекладача підлягає забезпеченню у випадку, якщо така особа не володіє мовою провадження або не розуміє її змісту. Водночас матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 заявляв клопотання про залучення перекладача чи повідомляв працівників поліції про неможливість розуміння змісту спілкування.
Крім того, відповідно до рапорту інспектора патрульної поліції, водію було розяснено його права доступною для нього англійською мовою. Також працівниками поліції було розяснено, що у разі незгоди з результатом огляду на стан алкогольного спяніння він має право пройти відповідний огляд у закладі охорони здоровя. Як вбачається з рапорту, від проходження такого огляду у медичному закладі Де ОСОБА_2 відмовився.
З переглянутого відеозапису вбачається, що водій розумів характер і зміст вимог, які до нього висувалися працівниками поліції. Загальний рівень його комунікації з поліцейськими свідчить про те, що він фактично усвідомлював обставини події та мав реальну можливість реалізовувати свої процесуальні права, зокрема висловлювати заперечення, надавати пояснення та заявляти клопотання.
Суд також враховує, що поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції свідчила про належне розуміння ним змісту повідомленої інформації. Останній виконував законні вимоги поліцейських, надавав необхідні документи, погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», а також не висловлював заперечень щодо порядку проведення такого огляду. Наведене спростовує доводи сторони захисту про нерозуміння особою суті вимог працівників поліції та своїх процесуальних прав.
Крім того, під час судового розгляду захист інтересів ОСОБА_1 здійснювала обрана ним захисник – адвокат Маціпура Н.І., що свідчить про належну реалізацію права на професійну правничу допомогу та забезпечення права на захист у повному обсязі.
За таких обставин суд приходить до висновку, що право особи на захист порушено не було, а доводи захисника щодо відсутності належного роз`яснення прав та нерозуміння особою суті процесуальних дій свого підтвердження під час судового розгляду не знайшли.
Відтак, вина ОСОБА_1 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять її винуватість у вчинені адміністративного правопорушення.
Таким чином, аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд приходить до висновку, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
Працівниками поліції дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
При цьому, суд зазначає, що зі змістом інкримінованого йому адміністративного правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений.
З врахуванням наведеного вище, суд вважає доведеним невідповідність дій водія вимогам п.2.9 «а`ПДР України, якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
На переконання суду, належними й допустимими доказами підтверджується, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відтак, при накладенні стягнення, як це передбачено ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами, враховуючи особу правопорушника, обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, його наслідки, суд дійшов висновку, що з метою виховання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчинення нею нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді накладення штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, слід стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130, 221, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -,

ПОСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ДСА України 665,60 грн. судового збору.      
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.    
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя В.Є. Радченко