Справа № 603/208/26
Провадження №2/603/177/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року	м. Монастириська	

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Пасічника А.З.,
при секретарі судового засідання Бащин М.В.,
за участі:
представника позивача – адвоката Майки М.Б. (в режимі відеоконференцзв`язку),
представника відповідачів   ОСОБА_1  та   ОСОБА_2  – адвоката Андрусенка І.Я. (в режимі відеоконференцзв`язку),
розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом    ОСОБА_3  до     ОСОБА_1 ,     ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пивоварчук Орислави Євгенівни про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пивоварчук О.Є., в якому просить визначити йому додатковий строк у шість місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявленої вимоги позивач зазначив про те, що після смерті його матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки площами 2,72 га та 2,70 га, згідно з державними актами, яке вона за життя заповіла своїм синам, а саме йому та ОСОБА_1 . У літній період 2022 року він звертався до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пивоварчук О.Є. з питанням про прийняття спадщини, однак та зазначила про те, що жодних дій вчиняти не потрібно. В березні 2026 року він припустив про існування заповіту та в усній формі звернувся до нотаріуса про заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері, однак отримав відмову через пропуск шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини. Зазначив про те, що окрім нього спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які також не звертались із заявами про прийняття спадщини, а тому земельні ділянки, які охоплені заповітом можуть перейти у власність Монастириської міської ради як відумерла спадщина. Поважними причинами пропуску шестимісячного строку позивач зазначив: перебування у стані постійної нервової напруги, як наслідок виникнення у нього глибокого морально-психологічного стресу, який він переживає до цього часу, внаслідок чого були порушені нормальні життєві стосунки з оточуючими людьми, а тому він помилково вважав, що успадкував майно, яке належало його матері, оскільки доглядав за нею; необізнаність у встановленому законодавством шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини; наявність істотних труднощів для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а саме: часте лікування та перебування у групі ризику на захворювання вірусом Covid-19, а також через масовані обстріли він старається рідко виходити із дому, оскільки хвилюється, що через вік та стан здоров`я не зможе вчасно дістатись до укриття. На підставі наведеного, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2026 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 
21 квітня 2026 року до матеріалів справи долучена копія спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була заведена 28 серпня 2024 року за № 53. 
05 травня 2026 року представник відповідача ОСОБА_5 – адвокат Андрусенко І.Я подав відзив у якому зазначив про те, що у позовній заяві неправильно зазначене прізвище ОСОБА_6 замість правильного ОСОБА_7 . Позовні вимоги відповідач не визнає та з обставинами, які викладені у позовній заяві не погоджується. ОСОБА_5 , вважає, що жодних перешкод вчинити активні дії щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача до спливу шестимісячного строку не було. Посилання позивача на необізнаність про наявність заповіту не може бути визнане поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Також відповідач ОСОБА_5 заперечує твердження позивача про те, що він здійснював догляд за їхньою матір`ю, оскільки таке не підтверджується жодними доказами та взаємовиключається відомостями зазначеними ним у позовній заяві. Також представник зазначив про те, що необізнаність позивача із встановленним законодавством шестимісячним строком для прийняття спадщини не може бути визнане поважною причиною зважаючи на сталу правову позицію Верховного суду. Окрім того посилання позивача на тривалість хвороби та лікування, що перешкоджало йому вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини не підтверджується жодними доказами. 
Також 05 травня 2026 року до матеріалів справ долучена відповідь на запитання, поставлене у відповідності до ст. 93 ЦПК України приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пивоварчук О.Є., згідно з якою остання зазначила про те, що у 2022 році позивач по справі ОСОБА_3 не звертався до неї, приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пивоварчук О.Є., із питанням щодо консультацій пов`язаних із прийняттям спадщини. 
05 травня 2026 року суд частково задовольнив клопотання позивача та витребував у Головного управління Національної поліції України Тернопільської області інформацію про те, чи зверталась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з приводу неправомірних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_5 щодо себе та інформацію про дати таких звернень.
Відповідач ОСОБА_5 також надала відповідь на питання, які поставлені в порядку ст. 93 ЦПК України, яку підписав її представник адвокат Андрусенко І.Я., у якій зазначили про те, що вона дійсно є дочкою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
18 травня 2026 року до матеріалів справи долучена відповідь з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на виконання ухвали суду ід 05 травня 2026 року. 
03 червня 2026 року підготовче провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Монастириської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пивоварчук Орислави Євгенівни про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини закрите та справа призначена до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Позивач ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Його представник – адвокат Майка М.Б. був присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених у позовній заяві. Додатково зазначив про те, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини в умовах воєнного стану є не настільки значним, враховуючи обставини справи, а також правове регулювання, яке на той час визначалось Кабінетом Міністрів України та передбачало надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та яке в подальшому позиціями Верховного суду визнавалося таким, що не підлягало застосуванню . 
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Їхній представник – адвокат Андрусенко І.Я. був присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку щодо задоволення позовних вимог позивача заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. 
Відповідач Монастириської міської ради не забезпечили явку представника в підготовче засідання, надіслали на адресу суду відзив, в якому зазначають, що з обставинами справи погоджуються, просять розгляд справи проводити без участі їхнього представника. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пивоварчук О.Є. була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи. В матеріалах справи є заява у якій остання зазначила про те, що з приводу задоволення позовних вимог позивача про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини вона покладається на розсуд суду, також просила розгляд даної справи проводити без її участі. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке повторно видане Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14 червня 2023 року. 
Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пивоварчук О.Є. № 13/02-16 від 19 березня 2026 року, остання відмовила ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , через пропуск ним шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини та не надання доказів прийняття спадщини.
Відповідно до даних спадкової справи № 53/2024, яка заведена після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання за життя склала заповіт, а саме 13 лютого 2017 року, який посвідчений секретарем Олешівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області та який зареєстрований в реєстрі № 06, відповідно до якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження у відповідності до якого: 
-одну половину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 та державний акт на право приватної власності на землю площею 2,72 га, серії Р1 № 661459, який виданий Олешівською сільською радою від 25 листопада 2002 року вона заповіла синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
-другу половину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 та державний акт на право приватної власності на землю площею 2,70 га, серії Р1 № 661460, який виданий Олешівською сільською радою від 25 листопада 2002 року вона заповіла синові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
28 серпня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 звернувся до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області із заявою при прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі поданої заяви приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пивоварчук О.Є. на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 серпня 2024 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 791. Спадщина на яку видане свідоцтво складається із земельної ділянки, кадастровий номер 6124287200:01:001:0272, яка розташована на території Савелівської сільської ради Чортківського (до зміни адміністративно-територіального округу України Монастириського) району Тернопільської області.
Окрім того, як видно із матеріалів спадкової справи № 53/2024, зокрема з довідки № 19 від 05 лютого 2024 року, яка видана виконавчим комітетом Монастириської МТГ Чортківського району Тернопільської області разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до моменту її смерті постійно проживали та були зареєстровані:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (син);
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (дочка);
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (зять);
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (онука);
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (онука).
Зазначене також узгоджується довідкою, яка видана виконавчим комітетом Монастириської МТГ Чортківського району Тернопільської області за № 190 від 22 квітня 2026 року. 
Відомості про інших спадкоємців, які мали право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийняли її у матеріалах спадкової справи № 53/2024 відсутні. 
Родинні відносини позивача ОСОБА_3 та спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується актовим записом про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками якого зазначені ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та матір ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також, родинні відносини спадкоємця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та спадкодавця ОСОБА_4 підтверджується: копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14 травня 1982 року у відповідності до якого ІНФОРМАЦІЯ_12 народилась ОСОБА_12 , батьками якої зазначені: ОСОБА_11 та ОСОБА_4 ; копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , яке видане 20 березня 2003 року, у відповідності до якого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 одружились 20.03.2003, після одруження прізвище чоловіка та дружини – ОСОБА_7 . 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважаю, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
В силу вимог статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблений висновок про те, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».
У цій справі встановлено те, що спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 як спадкоємець першої черги за заповітом, який подав відповідну заяву до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Пивоварчук О.Є., яка на його ім`я видала свідоцтво про право на спадщину та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 як спадкоємець першої черги за законом, оскільки на дату смерті спадкодавця проживали та були зареєстрована разом із ОСОБА_4 . 
Відомості, які б свідчили про прийняття спадщини іншими спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 , в тому числі відомості про прийняття спадщини позивачем у матеріалах справи відсутні.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску, визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, позивач посилався на:
-перебування у стані постійної нервової напруги, стресі через смерть матері; 
-помилково вважав, що успадкував майно, яке належало його матері, оскільки доглядав за нею;
-необізнаність із встановленим законодавством шестимісячним строком для подання заяви про прийняття спадщини; 
-часті хвороби та лікування позивача;
-труднощі у зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, через перебування у групі ризику на захворювання вірусом Covid-19 та введеним з цього приводу карантином у період з 12.03.2020 по 01.07.2023; через введений воєнний стан на території України, масовані ракетні обстріли, та хвилювання щодо можливості вчасно дістатися укриття. 
Оцінюючи наведені позивачем обставини поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини суд зазначає таке.
Виключно саме твердження про перебування ОСОБА_3 у стані постійної нервової напруги через смерть матері, виникнення у нього глибокого морально-психологічного стресу, який він переживає до цього часу, внаслідок чого були порушені його нормальні життєві стосунки з оточуючими людьми, через що він помилково вважав, що успадкував майно, яке належало його матері, суд не вважає достатньою правовою підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки законодавцем визначений строк достатньої тривалості для вчинення спадкоємцем дій для прийняття спадщини. Доказів, які б свідчили про перебування позивача у якомусь особливому психічному стані здоров`я, через перенесений стрес суду не надані. 
Так само суду не надані докази, які б свідчили про те, що позивач після смерті своєї матері хворів та вказана обставина завадила йому подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу.
Також суду не надані докази, які б свідчили про те, що позивач здійснював догляд за своєю матір`ю до часу смерті. Разом з тим, відповідачі на підтвердження факту проживання та догляду за спадкодавцем надали довідку, яка видана виконкомом Монастириської міської ради № 190 від 22.04.2026, яка свідчить про те, що на час смерті з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали та були зареєстровані її син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 , та довідку № 8 від 19 травня 2026 року, яка видана КНП «Монастириський центр первинної медико-санітарної допомоги» Монастириської міської ради, яка свідчить про те, що ОСОБА_2 регулярно зверталась до сімейного лікаря КНП «Монастириський центр первинної медико-санітарної допомоги» Монастириської міської ради для надання допомоги ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до висновків, які викладені у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 09 жовтня 2024 року у справі № 619/2906/23 суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
З підстав наведеного суд не визнає поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадини необізнаність позивача щодо встановленого законодавством шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та помилки щодо розуміння власних юридично-значимих дій з метою прийняття спадщини.
Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.
Обґрунтовуючи поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач також зазначив про наявність істотних труднощів для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а саме: часте лікування та перебування у групі ризику на захворювання вірусом Covid-19, а також через масовані обстріли він старається рідко виходити із дому, оскільки хвилюється, що через вік та стан здоров`я не зможе вчасно дістатись до укриття.
Разом з тим жодних доказів, які б свідчили про те, що його стан здоров`я перешкоджав завчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач не надав, відтак суд також зазначені причини не визнає поважними.
Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною.
У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) вказано, що «якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16».
Також відповідно до правого висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, «поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо».
Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 330/761/21 звернув увагу на те, що суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.
Окрім того, зазначив про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте така необізнаність повинна ототожнюватися з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом; в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом, наприклад, на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, та невчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала. Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність у нього права на спадкування.
Зважаючи на вищезазначені позиції Верховного суду, аналізуючи обставини справи, оцінюючи забрані у справі докази, а також враховуючи посилання позивача про його необізнаність про наявність заповіту, суд не визнає таку причиною поважною, оскільки ОСОБА_13 , відноситься до спадкоємців першої черги за законом, що свідчить про те, що він не міг не знати про своє право на спадкування загалом. 
З приводу посилання представника позивача ОСОБА_3 – адвоката Майки М.Б. щодо правового регулювання, яке визначалось Кабінетом Міністрів України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в умовах воєнного стану, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 121 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яка станом на дату відкриття спадщини жодним чином не визначала правове регулювання строків подання заяви про прийняття спадщини. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 209, доповнена пунктом 3 постанова Кабінету Міністрів України 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», у відповідності до якого установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.
Постановою КМ № 719 від 24.06.2022 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану», яка набрала чинності 29.06.2022, пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» викладено в наступній редакції: «Установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини».
Разом з тим, 25.01.2023 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалив постанову у справі № 676/47/21 (провадження № 61-18014св22), у якій сформулював таку правову позицію:
«Правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України.
Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.
Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню».
З часу формулювання сталої правової позиції у цьому питанні (25.01.2023) минуло більше трьох років. Однак протягом цього часу позивач не вчиняв жодних дій з метою визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_3 звернувся лише 02.04.2026. 
Покликання представника позивача ОСОБА_3 – адвоката Майки М.Б. на обставини з приводу введення в оману позивача приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоварчук О.Є. не знайшли свого підтвердження у доказах, які є в матеріалах справи.
Щодо отриманої від Головного управління Національної поліції України Тернопільської області інформації про те, чи зверталась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з приводу неправомірних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_5 щодо себе та інформації про дати таких звернень, яка витребувана за клопотанням сторони позивача ухвалою суду від 05 травня 2026 року суд зазначає таке. Відповідно до зазначеної відповіді згідно з даними інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» зареєстровані чотири звернення в інтересах ОСОБА_4 , а саме: № 179 від 13.02.2013, № 316 від 10.03.2015 та № 496 від 28.04.2017, які поступили від ОСОБА_4 , про те, що її зять ОСОБА_8 за місцем спільного проживання вчинив скандал, а також за № 1625 від 13.12.2018 через секретаря із Теребовлянської місцевої прокуратури поступила заява від ОСОБА_4 про те, що її дочка та зять ОСОБА_8 за місцем спільного проживання виключають газ та світло. Однак сторона позивача жодних обставин не навела, які б підтверджувалися витребуваними доказами, відтак суд розцінює їх як такі, що не мають жодного доказового значення для обставин справи. 
Враховуючи викладене, зважаючи на той факт, що строк для прийняття спадщини, який позивач пропустив є значним, а поважності причини пропуску такого позивач належними та достатніми доказами суду не довів, а також те, що надання ОСОБА_3 додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які прийняли спадщину та заперечують щодо задоволення позовну, вважаю що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 13, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд, 

у х в а л и в:

У задоволені позову    ОСОБА_3  до     ОСОБА_1 ,     ОСОБА_2 , Монастириської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пивоварчук Орислави Євгенівни про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи: 
Позивачка:    ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Відповідач:     ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Відповідач:     ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .
Відповідач: Монастириська міська рада, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, код ЄДРПОУ 04058433.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пивоварчук Орислава Євгенівна, адреса місцезнаходження: вул. Шевченка, 11, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області. 

Головуючий суддя А.З. Пасічник