Справа № 369/5530/25
Провадження № 2/369/3511/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

30.04.2026 року         м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Козак І.А.,
при секретарі Кавун Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - адвокат Столітній М.М. звернувся до суду із вищевказаним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що, 27.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №4424226 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надала позичальнику кредит у сумі 3500 грн, строк кредиту 360 днів з 27.02.2024 по 20.02.2025 року, зі сплатою процентів.
ТОВ «Лінеура Україна» виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 3500 грн, у свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість.
У подальшому між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №25/10/2024, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» отримало право вимоги за кредитним договором №4424226 від 27.02.2024 року. У подальшому ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» змінило найменування на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Як зазначає представник позивача, відповідач не виконує належним чином умов договору, а тому звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, яка становить: 3500 грн - заборгованість по тілу кредиту; 21175 грн - заборгованість по відсоткам нарахованим первісним кредитором, 10325 грн - проценти нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», а всього заборгованість становить 35000 грн.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, представник позивача у прохальній частині позовної заяви просив суд розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував.
У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Письмовий відзив на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, причини неявки суду не повідомив.
Ухвалу про відкриття провадження по справі, позовну заяву з додатками відповідачу направлено на адресу зареєстрованого проживання: АДРЕСА_1 . Конверти повертались з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ст.128 ЦПК України є належним повідомленням. Також виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення на сайті суду.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
У відповідності до ч. 5 ст.268ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 27.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №4424226 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надала позичальнику кредит у сумі 3500 грн, строк кредиту 360 днів з 27.02.2024 по 20.02.2025 року, зі сплатою процентів.
Згідно з п. 1.2 договору сума кредиту складає 3500 грн.
Згідно з п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів.
Згідно з п. 1.4.1 договору стандартна процентна ставка становить 2,5% в день.
Відповідно до п. 2.1 договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу НОМЕР_1 .
Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на картку № НОМЕР_2 від ТОВ «Лінеура Україна» було перераховано кошти в сумі 3500 грн.
Крім того, надходження коштів на рахунок відповідача в сумі 3500 грн підтверджено листом АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 29.05.2025 року.
25.10.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №25/10/2024.
Як зазначив позивач, відповідно до зазначеного договору ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» отримало право вимоги за кредитним договором №4426180 від 27.02.2024 року.
У той же час, суд звертає увагу, що позивачем було надано до суду витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу №25/10/2024, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», який в порушення умов Договору та чинного законодавства підписаний лише представником позивача.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Водночас, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо).
При зверненні до суду з позовом, позивач зазначає що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить: 3500 грн - заборгованість по тілу кредиту; 21175 грн - заборгованість по відсоткам нарахованим первісним кредитором, 10325 грн - проценти нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», а всього заборгованість становить 35000 грн.
Однак, під час розгляду справи, суд позбавлений можливості встановити чи дійсно перейшло до позивача право вимоги за кредитним договором №4424226 від 27.02.2024 року, укладеним із ОСОБА_1 , оскільки до Договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», позивач надав витяг з Реєстру боржників, який підписаний лише представником позивача.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що до нього перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 526, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 30 квітня 2026 року.

Суддя          Ірина КОЗАК