ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року Справа № 915/924/25 
м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О., 
за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В. 
за участі представників учасників справи:
від прокуратури – Цвікілевич Н.В., прокурор
від позивача (представник позивача) – не з`явився
від відповідача-1 (представник відповідача-1) – Мачкова О.П., у порядку самопредставництва
від відповідача-2 (представник відповідача-2) – не з`явився 
від третьої особи (представник третьої особи) – не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
за позовом: Керівника Вознесенської окружної прокуратури, пров. Костенка, 2, м. Вознесенськ, 56501
в інтересах держави в особі: Південного офісу Держаудитслужби, вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 40477150
в особі Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, вул. Спаська, 42-а, м. Миколаїв, 54001, код ЄДРПОУ 41168670
до відповідача-1: Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, код ЄДРПОУ 24584661
в особі Філії «Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», Промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська обл., 55001, код ЄДРПОУ 20915546
до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт», Промзона, база УМР, м. Південноукраїнськ, Миколаївська обл., Україна 55000, код ЄДРПОУ 37630654
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, вул. Мечникова, 32, , м. Одеса, 65029, код ЄДРПОУ 20992104
про: визнання недійсними договору на закупівлю робіт як такого, що суперечить інтересам держави й суспільства, його моральним засадам з умислу однієї сторони, та застосування наслідків недійсності.

Керівник Вознесенської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 53/5-5023вих.-25 від 09.06.2025, сформованою в системі «Електронний суд» (вх. № 8847/25 від 12.06.2025) в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби в особі Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Філії «Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», за участю Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача. У вказаній позовній заяві, з урахуванням заяви б/н від 25.06.2025 (вх. № 9496/25 від 25.06.2025) про усунення недоліків, прокурор просить суд:
1. Залучити до участі у справі Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (Україна, 65029, Одеська область, м. Одеса, вул. Мечникова 32, код ЄДРПОУ 20992104) як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
2. Визнати недійсним договір УМР/2018-01/02 від 01.02.2018 (№ 58-123-01-18-04119 від 19.02.2018), укладений між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «ЮжноУкраїнська атомна електростанція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та товариством з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт».
3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт» (Україна, 55000, Миколаївська область, Вознесенський район, м. Південноукраїнськ, ПРОМЗОНА, база УМР, код ЄДРПОУ 37630654) на користь Акціонерного товариства «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» акціонерного товариства «НАЕК «Енергоатом» (Україна, 55001, Миколаївська обл., місто Південноукраїнськ, код ЄДРПОУ: 20915546) 10 090 960,11 грн, а з Акціонерного товариства «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» акціонерного товариства «НАЕК «Енергоатом» (Україна, 55001, Миколаївська обл., місто Південноукраїнськ, код ЄДРПОУ: 20915546) одержані ним за рішенням суду 10 090 960,11 грн стягнути в дохід держави.
4. Стягнути з відповідачів на користь Миколаївської обласної прокуратури (р/р UA748201720343150001000000340, банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172, ЄДРПОУ 02910048) сплачений судовий збір за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову.
5. Про дату, час і місце розгляду справи проінформувати Вознесенську окружну прокуратуру Миколаївської області та Миколаївську обласну прокуратуру, якою буде забезпечуватись участь у справі.
В обґрунтування позову прокурор зазначає, зокрема, про те, що за результатами проведених торгів між ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі генерального директора ВП «Южно-Українська АЕС» та ТОВ «Управління механізованих робіт» укладено договір на закупівлю робіт № УМР/2018-01/02 від 01.02.2018 (№ 58-123-01-18-04119 від 19.02.2018) (ідентифікатор закупівлі в системі електронних закупівель «Prozorro» UA-2018-01-10-000544-c).
У подальшому, рішенням адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.09.2024 № 65/95-р/к у справі № 2-26.206/3-2019 встановлено, що ТОВ «Управління механізованих робіт» та ТОВ «Альянс» вчинили порушення, передбачене пунктом 4 частини 2 статті 6 пункту 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів із закупівлі робіт на тему «ДСТУ Б Д.1.1-1: 2013 (ДК 021:2015 – 45454000-4 Реконструкція. ДСТУ Б Д.1.1-1: 2013 Енергоблок № 2. Роботи по заміні електродвигунів 6 кВ СВБ, 3СБ», проведених ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» за допомогою електронних закупівель «Prozorro» (оголошення UA-2018-01-10-000544-c).
Прокурор зазначає, що порушення ТОВ «Управління механізованих робіт» законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів проведеного ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» тендера, не сумісне з основними засадами цивільного законодавства, оскільки є проявом недобросовісної поведінки учасника цивільних відносин, призводить до порушення ним меж здійснення його цивільних прав, порушує принцип добросовісної конкуренції серед учасників, який установлено Законом України «Про публічні закупівлі», нівелює мету проведення конкурентної процедури закупівлі та загалом негативно впливає на економічні процеси у державі та суспільстві.
За такого, прокурор виснує, що спірний правочин укладено з порушенням ч. 1 ст. 203 ЦК України (правочин не може суперечити, зокрема, інтересам держави і суспільства), у зв`язку з чим, наявні підстави для визнання його недійсним із застосуванням наслідків його недійсності у відповідності до ч. 3 ст. 228 ЦК України. 

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 30.06.2025, після усунення прокурором недоліків позовної заяви, останню було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено підготовче засідання на 30.07.2025 о 10:50; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України; встановлено для учасників справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

04.07.2025 до суду від Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшов сформований в системі «Електронний суд» відзив б/н від 03.07.2025 (вх. № 10002/25 від 04.07.2025), в якому відповідач-1 заперечує проти викладених в позові обставин, та просить відмовити у задоволенні позову.
Відповідач-1 зазначає, зокрема, про те, що на момент розгляду тендерних пропозицій і прийняття рішення про визначення переможця не було відомо про антиконкурентні дії зазначених учасників (АМКУ було винесено відповідне рішення лише 25.09.2024). ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» взяті на себе зобов`язання виконано в повному обсязі. Відповідно до умов договору УМР/2018-01/02 від 01.02.2018 (№ 58-123-01-18-04119 від 19.02.2018), з урахуванням додаткової угоди №1 від 01.08.2018 про зменшення вартості робіт на 2722,52 грн за виконані роботи ТОВ «Управління механізованих робіт» сплачено 10 090 944,11 грн з ПДВ. Рішення колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.09.2024 № 65/95-р/к у справі № 2-26.206/3-2019 у відношенні учасників процедури закупівлі не могло вплинути на дії тендерного комітету замовника (Відповідача) щодо визначення переможця закупівлі та на результати закупівлі в минулому, вказане рішення зворотної дії в часі не має. 
Товариство наполягає, що на момент вчинення ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» одностороннього правочину, який полягає в прийнятті рішення щодо визначення переможця процедури закупівлі, не порушено жодного з обмежень, передбачених ст. 203 ЦК України.
Крім того, відповідач-1 зауважує, що фінансування закупівлі здійснено за рахунок коштів підприємства, отриманих внаслідок здійснення господарської діяльності. Закупівля здійснена на принципах чесної господарської діяльності учасників, та не суперечить інтересам держави та суспільства. Кошти, якими розпоряджається замовник при здійсненні закупівлі не є бюджетними. За такого, відповідач-1 стверджує про безпідставність доводів позивача про порушення інтересів держави в бюджетній сфері.

09.07.2025 до суду від Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області надійшла сформована в системі «Електронний суд» відповідь на відзив № 53/5-5860вих-25 від 08.07.2025 (вх. № 10191/25 від 09.07.2025), в якій прокурор не погоджується з доводами відповідача-1, викладеними у відзиві, та наполягає на задоволенні позовних вимог, зауважуючи, зокрема, на тому, що у силу положень статті 202 ЦК України рішення тендерного комітету філія ВП ПАЕС АТ «НАЕК «Енергоатом», оформлене протоколом його засідання № ПТ.2.4601.198ц, яким ТОВ «Управління механізованих робіт», в силу приписів частини 6 статті 28 ЗУ «Про публічні закупівлі», фактично визнано переможцем у закупівлі UA-2018-01-10-000544-c, вирішено акцептувати пропозицію, а також укласти з ними угоду, є правочином, учиненим цим підприємством спрямованим на набуття у нього і ТОВ «Управління механізованих робіт» цивільних прав та обов`язків щодо укладення договору. Оскільки, спірний тендер відбувся за участю учасників, які вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді анти конкурентних узгоджених між собою дій, договір, укладений за його підсумками, спотворено діями всіх його учасників, та відповідно підлягає визнанню недійсним як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства на підставі статей 203, 215, 228 ЦК України. Незаконна поведінка, що мала місце на стадії проведення процедури закупівлі та прийняття спірного рішення тендерного комітету, не може мати правомірного наслідку – укладення договору.

11.07.2025 до суду від Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшли пояснення № 65-02/3579е від 11.07.2025 (вх. № 10350/25 від 11.07.2025) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача у справі № 915/924/25, в яких заявник просить суд задовольнити позов прокурора та розглянути справу № 915/924/25 за відсутності представника Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.
У вказаних поясненнях заявник зазначає про те, що Відділенням встановлено та доведено факт вчинення ТОВ «УМР» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Рішення Відділення про визнання вчинення суб`єктом господарювання порушення законодавства про захист економічної конкуренції є єдиним належним доказом порушення антимонопольного законодавства, який не потребує додаткової перевірки.
З урахуванням наведеного, щодо суті спору третя особа зазначає про те, що вимога позивача щодо визнання недійсним договору на підставі того, що він суперечить інтересам держави та суспільства є обґрунтованою, адже цей договір укладений за підсумками Торгів, результати якого спотворено анти конкурентними узгодженими діями суб`єктів господарювання, що встановлено Рішенням № 65/95-р/к. Обґрунтованою, на переконання заявника, є також вимога позивача щодо застосування наслідків недійсності договору, адже вона є похідною від вимоги про визнання недійсним договору, та відповідає положенням чинного законодавства.

Також, 11.07.2025 до суду від Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшло сформоване в системі «Електронний суд» клопотання б/н від 11.07.2025 (вх. № 10342/25 від 11.07.2025) про зупинення провадження у справі № 915/924/25 до закінчення перегляду Верховним Судом у складі суддів об`єднаної Палати Касаційного господарського суду справи № 922/3456/23.

14.07.2025 до суду від Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшли сформовані в системі «Електронний суд» заперечення № 23-0030.06/17032 вих від 14.07.2025 (вх. № 10385/25 від 14.07.2025) на відповідь на відзив, у яких відповідач-1 наголошує, що важливим фактом є те, що рішення АМКУ було винесено 25.09.2024. Це свідчить про те, що на момент розгляду тендерних пропозицій і прийняття рішення про визначення переможця Замовнику не було відомо про антиконкурентні дії зазначених учасників. І ніяким чином рішення АМКУ не могло вплинути на дії тендерного комітету замовника (Відповідача 1) щодо визначення переможця закупівлі та на результати закупівлі. При розгляді тендерної пропозиції, яку надало ТОВ «Управління механізованих робіт» замовник (Відповідач 1) - ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» не мав жодних законних підстав для відмови учаснику в участі у процедурі закупівлі чи відхилення тендерної пропозиції останнього, що свідчать про відсутність в діях замовника (Відповідач) порушень норм Закону України «Про публічні закупівлі» та порушень самої процедури торгів, що виключає вину останнього чи його причетність до антиконкурентних узгоджених дій.
Товариство просить суд зауважити, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення оспорюваного договору за результатами закупівлі, наявність протиправних наслідків, а також наявність умислу (наміру) у сторін саме на укладення договору, що суперечить інтересам держави і суспільства.

14.07.2025 до суду від Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява б/н від 14.07.2025 (вх. № 10404/25 від 14.07.2025) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яку суд задовольнив ухвалою від 24.07.2025.

22.07.2025 до суду від Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області надійшли сформовані в системі «Електронний суд» заперечення № 53/5-6058вих-25 від 17.07.2025 (вх. № 10757/25 від 22.07.2025) на клопотання про зупинення провадження у справі.

25.07.2025 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт» надійшов сформований в системі «Електронний суд» відзив № 915/924/25 від 25.07.2025 (вх. № 10964/25 від 25.07.2025), в якому відповідач-2 зазначає, що твердження позивача про встановлення порушення інтересів держави в бюджетній сфері внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом вчинення ТОВ «УМР» антиконкурентних узгоджених дій, які спотворили результати тендеру та призвели до придбання послуги за рахунок бюджетних коштів за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками тендеру її видимості, є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.
У вказаному відзиві відповідач-2 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

30.07.2025 до суду від Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області надійшли сформовані в системі «Електронний суд» пояснення № 53/5-6307ВИХ-25 від 29.07.2025 (вх. № 11126/25 від 30.07.2025), в яких прокурор зазначає про те, що представником відповідача ТОВ «Управління механізованих робіт» Кривіцькою Ж.О. 25.07.2025 подано до суду через електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС відзив на позовну заяву, предметом якого є позовні вимоги про визнання недійсним договору від 15.05.2018 № УМР/2018-01/05 (зареєстрований 04.06.2018 за № 37-123-01-18-04403), зміст якого не відносився до предмету даного спору та розглядається у іншому складі суду у справі № 915/880/25, що позбавляє прокурора можливості подати відповідь на зазначений відзив.

У зв`язку з оголошенням у місті Миколаєві та області повітряної тривоги, та, відповідно необхідності перебування працівників та відвідувачів суду в укритті підготовче засідання у справі № 915/924/25 призначене на 30.07.2025, не відбулось.
Ухвалою суду від 30.07.2025 було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, а також повідомлено учасників справи про розгляд справи 19.08.2025 о 14:30.

06.08.2025 до суду від представника Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява б/н від 06.08.2025 (вх. № 11453/25 від 06.08.2025) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 06.08.2025.

15.08.2025 до суду від представника Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява б/н від 15.08.2025 (вх. № 11822/25 від 15.08.2025) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд залишив без задоволення ухвалою від 18.08.2025.

18.08.2025 до суду від адвоката Кривіцької Жанни Олександрівни надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява від 18.08.2025 (вх. № 11869/25 від 18.08.2025) про вступ у справу як представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт».

19.08.2025 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт» надійшло сформоване в системі «Електронний суд» клопотання б/н від 19.08.2025 (вх. № 11920/25 від 19.08.2025) про зупинення розгляду справи, в якому відповідач-2 просить суд зупинити розгляд справи № 915/924/25 до вирішені справи № 922/3456/23 об`єднаною палатою КГС у складі Верховного Суду, посилаючись на подібність вказаної справи на дану справу № 915/924/25.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.08.2025 залишено без розгляду відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт» б/н від 25.07.2025 (вх. № 10964/25 від 25.07.2025) на позовну заяву у справі № 915/924/25; задоволено клопотання Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» б/н від 11.07.2025 (вх. № 10342/25 від 11.07.2025) та клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт» б/н від 19.08.2025 (вх. № 11920/25 від 19.08.2025) про зупинення провадження у справі № 915/924/25; провадження у справі № 915/924/25 зупинено до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3456/23.

14.01.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт» надійшло сформоване в системі «Електронний суд» клопотання № 915/924/25 від 14.01.2026 (вх. № 633/26 від 14.01.2026) про поновлення розгляду справи, в якому заявник зазначає, що 19.12.2025 року Верховний суд розглянув справу № 922/3456/23.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2026 було поновлено провадження у справі; постановлено провести підготовче провадження у справі №915/924/25 поза межами встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку у «розумний строк»; призначено підготовче засідання на 24.02.2026 о 12:30; запропоновано учасникам справи надати суду письмові пояснення, з огляду на висновки, викладені у постанові постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23.

03.02.2026 до суду від Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява б/н від 02.02.2026 (вх. № 1530/26 від 03.02.2026) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 04.02.2026.

06.02.2026 до суду від Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшли сформовані в системі «Електронний суд» письмові пояснення № 23-0030.06/2696-вих від 06.02.2026 (вх. № 1703/26 від 06.02.2026) в яких відповідач-1 зазначає, зокрема, про те, що в позовній заяві, прокурором (позивачем) не доведено належними та допустимими доказами у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення оспорюваного договору за результатами закупівлі, наявність протиправних наслідків, а також наявність умислу (наміру) у сторін саме на укладення договору, що суперечить інтересам держави і суспільства. Окрім цього, на переконання товариства, прокурором не доведено, що внаслідок укладення договору держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала товар неналежної якості. За цих умов відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням конкуренції та погіршенню майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. 

23.02.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт» надійшли сформовані в системі «Електронний суд» письмові пояснення б/н від 23.02.2026 (вх. № 2398/26 від 23.02.2026), в яких відповідач-2 зазначає, зокрема, про те, що для застосування приписів ч.3 ст.228 ЦК прокурор у цій справі мав довести, що сам правочин виконання будівельно монтажних робіт за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства. Втім, прокурор цього не доводив, стверджував про порушення правил конкуренції, які мали місце під час проведення закупівлі.
Крім того, товариство вказує, що норма .3 ст.228 ЦК може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання).
Відповідач-2 у вищевказаних письмових поясненнях просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Підготовче засідання у справі №915/924/25, призначене на 24.02.2026, не відбулось у зв`язку з участю головуючої у справі судді Семенчук Н.О. у підготовці суддів господарських судів у період з 23.02.2026 по 27.02.2026.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.03.2026 було призначено підготовче засідання на 02.04.2026 об 11:00.

10.03.2026 до суду від Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява № 23-0030/06/4803-вих від 09.03.2026 (вх. № 3147/26 від 10.03.2026) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 17.03.2026.

30.03.2026 до суду від Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області надійшло сформоване в системі «Електронний суд» клопотання № 53/5-2254вих-26 від 27.03.2026 (вх. № 4324/26 від 30.03.2026) про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/20111/23.

31.03.2026 до суду від Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшли сформовані в системі «Електронний суд» заперечення № 23-0030/06/6431-вих від 30.03.2026 (вх. № 4412/26 від 31.03.2026) на клопотання прокурора про зупинення провадження у справі.
Також 31.03.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт» надійшли сформовані в системі «Електронний суд» заперечення б/н від 31.03.2026 (вх. № 4427/26 від 31.03.2026) на клопотання прокурора про зупинення провадження у справі.

Підготовче засідання у справі № 915/924/25, призначене на 02.04.2026, не відбулось, у зв`язку з оголошенням у місті Миколаєві повітряної тривоги, та, відповідно необхідності перебування працівників та відвідувачів суду в укритті.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.04.2026 було повідомлено учасників справи про проведення підготовчого засідання 05.05.2026 о 15:00. 

07.04.2026 до суду від Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява № 23-0030/06/7025-вих від 07.04.2026 (вх. № 4905/26 від 07.04.2026) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 09.04.2026.

21.04.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт» надійшли сформовані в системі «Електронний суд» заперечення б/н від 21.04.2026 (вх. № 5653/26 від 21.04.2026) на клопотання прокурора про зупинення провадження у справі.

У підготовчому засіданні 05.05.2026 прокурор у справі просив суд не розглядати раніше подане клопотання № 53/5-2254вих-26 від 27.03.2026 (вх. № 4324/26 від 30.03.2026) про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/20111/23, оскільки відпали підстави для його задоволення, Великою Палатою Верховного Суду справу № 910/20111/23 не прийнято розгляду.
Судом було встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2026 справу № 910/20111/23 було повернуто відповідній колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду. З урахуванням наведеного, суд констатував відсутність підстав для розгляду заявленого прокурором клопотання.
За результатами проведеного 05.05.2026 засідання судом було постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі № 915/924/25 та призначення її до судового розгляду по суті 11.06.2026 о 10:00.
Про час та місце проведення засідання учасників справи було повідомлено відповідною ухвалою від 05.05.2026.

03.06.2026 до суду від Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява № 23-0030.06/11348-вих від 02.06.2026 (вх. № 8217/26 від 03.06.2026) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 03.06.2026.

В судове засідання 11.06.2026 з`явилися прокурор у справі та представник відповідача-1, яких суд заслухав. Інші учасники справи своїх представників в судове засідання не направили, про час та місце проведення засідання були повідомлені належним чином. Так, копію ухвали Господарського суду Миколаївської області від 05.05.2026 було надіслано позивачу, відпвідачу-2 та третій особі в електронні кабінети в системі «Електронний суд». Документ доставлено до електронних кабінетів одержувачів 05.05.2026 о 20:43, 20:34 та 20:34 відповідно, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку документа в кабінет електронного суду. За змістом ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Враховуючи наведене, слід вважати, що копію ухвали Господарського суду Миколаївської області від 05.05.2026 у справі № 915/924/26 учасники справи отримали 06.05.2026.
Крім того, необхідно зауважити, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Господарського суду Миколаївської області від 05.05.2026 була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України.
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про належне повідомлення позивача, відповідача та третьої особи у даній справі.
В судовому засіданні 11.06.2026 прокурор у справі підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача-1 роти позовних вимог заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити.
У судовому засіданні 11.06.2026 за результатами розгляду справи судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні прокурора та представника відповідача-1, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив таке.

З матеріалів справи вбачається, що Відокремленим підрозділом «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» (правонаступником якого є Філія «Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом») 10.01.2018 в електронній системі закупівель опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів (ідентифікатор закупівлі UA-2018-01-10-000544-с) щодо предмета закупівлі: «ДСТУ Б Д.1.1-1: 2013 (ДК 021:2015 – 45454000-4 Реконструкція. ДСТУ Б Д.1.1-1: 2013 Енергоблок № 2. Роботи по заміні електродвигунів 6 кВ СВБ, 3СБ)».
Тендерні пропозиції з метою участі у відкритих торгах подано двома суб`єктами господарювання: Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс» (код ЄДРПОУ 32741433) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт» (код ЄДРПОУ 37630654), що підтверджується формою реєстру отриманих тендерних пропозицій.
Первинна тендерна пропозиція Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс» становила – 8 719 143,37 грн без ПДВ, Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт» – 8 711 391,85 грн без ПДВ.
Остаточна тендерна пропозиція Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс» становила – 8 419 143,37 грн без ПДВ, Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт» – 8 411 388,88 грн без ПДВ.
З огляду на те, що найбільш економічно вигідною виявилася тендерна пропозиція Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт», електронною системою закупівель вона розкрита першою, що підтверджується формою протоколу розкриття тендерних пропозицій та у подальшому визнана переможною.
Розгляд тендерної пропозиції відбувся 31.01.2018, що підтверджується протоколом розгляду тендерної пропозиції № ПТ.2.4601.198ц.
Згідно з протоколом № ПТ.2.4601.198ц розгляду тендерних пропозицій по процедурі відкритих торгів на закупівлю робіт за темою «ДСТУ Б Д.1.1-1: 2013 (ДК 021:2015 – 45454000-4 Реконструкція. ДСТУ Б Д.1.1-1: 2013 Енергоблок № 2. Роботи по заміні електродвигунів 6 кВ СВБ, 3СБ» переможцем торгів визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт» з остаточною ціною пропозиції 10 093 666,66 грн з ПДВ.
У зв`язку з викладеним електронною системою закупівель сформовано повідомлення про намір укласти договір.
За результатами проведених торгів між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Філії «Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»), як Замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт», як Підрядником, укладено Договір на закупівлю робіт № УМР/2018-01/02 від 01.02.2018 (№ 58-123-01-18-04119 від 19.02.2018) (далі – Договір), відповідно до предмету якого Підрядник в межах договірної ціни виконує на свій ризик власними силами і засобами, якісно і у встановлений Договором термін, роботи за темою «Енергоблок № 2. Роботи по заміні електродвигунів 6 кВ СВБ, 3СБ», за кодом згідно Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010.
Відповідно до пункту 2.1 Договору загальна вартість товару складає 10 093 666,66 грн з ПДВ.
Додатковою угодою № 1 від 01.08.2018 сторонами визначено, що договірна ціна складає 10 090 944,14 грн з ПДВ (вартість договору зменшено на 2 722,52 грн).
Відповідно до звіту про виконання договору про закупівлю (дата формування звіту 08.02.2019) відповідачі взяті на себе зобов`язання виконали. Сума оплати за договором склала 10 090 960,11 грн.

У подальшому, рішенням адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.09.2024 № 65/95-р/к у справі № 2-26.206/3-2019 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» визнано, що товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс» (ідентифікаційний код юридичної особи 32741433) та товариство з обмеженою відповідальністю «Управління механізованих робіт» (ідентифікаційний код юридичної особи 37630654) вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, проведених Відокремленим підрозділом «Южно-Українська АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на закупівлю робіт: ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (ДК 021:2015 – 45454000-4 Реконструкція. ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 Енергоблок № 2. Роботи по заміні електродвигунів 6 кВ СВБ, 3СБ (оголошення про проведення відкритих торгів, опубліковано на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель https://prozorro.gov.ua/, ідентифікатор закупівлі UA-2018-01-10-000544-c).
Відповідно до розділу 6 цього рішення (Кваліфікація дій учасників) під час розгляду Справи Відділенням встановлено обставини, що свідчать про вчинення Відповідачами антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), а саме:
- наміри щодо спільного використання будівельних машин і механізмів;
- сприяння у забезпеченні участі одного з учасників в інших процедурах закупівель у період до проведення Торгів 1 (відкриті торги за ідентифікатором закупівлі UA-2018-01-10-000544-c);
- наявність партнерських відносин, у формі господарських операцій, з суб`єктом господарювання, якого переможець запланував залучити до виконання робіт за предметом закупівлі у Торгах 1;
- наявність партнерських відносин у формі обміну одного з учасників фінансовою допомогою з суб`єктами господарювання, які виступали в ролі субпідрядних організацій Відповідачів у Торгах 1;
- нехарактерні економічні особливості розрахунків кошторисної документації Відповідачів у Торгах 1;
- завантаження Відповідачами файлів в електронну систему закупівель в один день з невеликою різницею у часі;
- спільні властивості електронних файлів, завантажених Відповідачами до системи електронних закупівель у Торгах 1.
З огляду на вищезазначене, адміністративна колегія Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.09.2024 № 65/95-р/к у справі № 2-26.206/3-2019 дійшла висновку, що ТОВ «Альянс» та ТОВ «УМР» вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), проведених відокремленим підрозділом «Южно-Українська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (нове найменування – Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія») (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 20915546) на закупівлю робіт: ДК 021:2015: 45454000-4 – Реконструкція. ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 Енергоблок № 2. Роботи по заміні електродвигунів 6 кВ СВБ, 3СБ), відповідно до ідентифікатора закупівлі: UA-2018-01-10-000544-c.
На запит Вознесенської окружної прокуратури №53/5-4258ВИХ-25 від 13.05.2025 листом за вих. № 65-02/2735е від 28.05.2025 Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України повідомило, що рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.09.2024 № 65/95-р/к у справі № 2-26.206/3-2019, в судовому порядку не оскаржувалося, є чинним. Штраф, накладний рішенням ТОВ «Управління механізованих робіт» сплачений 09.10.2024.
Водночас, прокурором надано до матеріалів справи текст рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2025 у справі № 916/4770/24, зі змісту якого вбачається, що ТОВ «Альянс» скористалось правом, передбаченим статтею 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», та оскаржило рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.09.2024 № 65/95-р/к у справі № 2-26.206/3-2019 про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.
Так, рішенням Господарського суду Одеської області від 29.01.2025 у справі № 916/4770/24, яке набрало законної сили 20.02.2025, у задоволенні позовної заяви ТОВ «Альянс» до Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання неправомірними та скасування пунктів 1, 2, 4, 5, 7, 8 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.09.2024 № 65/95-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» відмовлено.
В подальшому, вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося. Доказів іншого матеріали справи не містять.
Зокрема, Господарським судом Одеської області у рішенні від 29.01.2025 у справі № 916/4770/24 зроблено висновок про те, що доказами, зібраними у антимонопольній справі, доводиться, а дослідженням усієї сукупності факторів, що об`єктивно могли вплинути на поведінку учасників, не спростовується висновок адміністративної колегії Відділення АМК про те, що дії учасників, які полягали у Торгах 1: - наміри щодо спільного використання будівельних машин і механізмів; - сприяння у забезпеченні участі одного з учасників в інших процедурах закупівель у період до проведення Торгів 1; - наявність партнерських відносин, у формі господарських операцій, з суб`єктом господарювання, якого переможець запланував залучити до виконання робіт за предметом закупівлі у Торгах 1; - наявність партнерських відносин у формі обміну одного з учасників фінансовою допомогою з суб`єктами господарювання, які виступали в ролі субпідрядних організацій Відповідачів у справі № 2-26.206/3-2019 у Торгах 1; - нехарактерні економічні особливості розрахунків кошторисної документації Відповідачів у справі № 2-26.206/3-2019 у Торгах 1; - завантаження Відповідачами у справі № 2-26.206/3-2019 файлів в електронну систему закупівель в один день з невеликою різницею у часі; - спільні властивості електронних файлів, завантажених Відповідачами у справі № 2- 26.206/3-2019 до системи електронних закупівель у Торгах 1,беззаперечно вказують на те, що Відповідачі у справі № 2- 26.206/3-2019 будучи учасниками тендерів, не конкурували між собою під час участі у Торгах 1-3, здійснюючи обмін інформацією через пов`язану особу, що негативно впливало на можливість вибору замовником між учасниками тендеру, а отже, вчинили антиконкурентні узгоджені дії.
В рішенні суду від 29.01.2025 у справі № 916/4770/24 також зазначено про те, що поведінка Учасників під час участі в торгах мала характерний прояв антиконкурентних, узгоджених та координаційних дій. Узгодження учасниками торгів своїх тендерних пропозицій усуває конкуренцію та змагальність між учасниками, а отже, спотворює результат, порушує тим самим право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається за наявності лише справжньої конкуренції (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.05.2020р. у справі №910/8399/19, 23.01.2020р. у справі № 922/1539/19, від 05.12.2019р. у справі №910/3095/19). Установлені Відділенням АМК факти у своїй сукупності не можуть бути результатом випадкового збігу обставин чи наслідком дій об`єктивних чинників, а свідчать про узгодження (координацію) Учасників своєї поведінки при підготовці до участі в торгах. 
За даними прокурора, не спростованими та не запереченими відповідачем, інших позовних заяв ТОВ «Альянс» та ТОВ «Управління механізованих робіт» про оскарження рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.09.2024 № 65/95-р/к у справі № 2-26.206/3-2019 не подано. 
Таким чином, рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.09.2024 № 65/95-р/к у справі № 2-26.206/3-2019 є законним, обґрунтованим та чинним.

З урахуванням наведеного, та посилаючись на встановлені вказаним рішенням адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.09.2024 № 65/95-р/к у справі № 2-26.206/3-2019 обставини, прокурор зазначає, що порушення ТОВ «Управління механізованих робіт» законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів проведеного ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» тендера, не сумісне з основними засадами цивільного законодавства, оскільки є проявом недобросовісної поведінки учасника цивільних відносин, призводить до порушення ним меж здійснення його цивільних прав, порушує принцип добросовісної конкуренції серед учасників, який установлено Законом України «Про публічні закупівлі», нівелює мету проведення конкурентної процедури закупівлі та загалом негативно впливає на економічні процеси у державі та суспільстві.
Вказане, на переконання прокурора, свідчить про те, що спірний правочин укладено з порушенням ч. 1 ст. 203 ЦК України (правочин не може суперечити, зокрема, інтересам держави і суспільства), у зв`язку з чим, наявні підстави для визнання його недійсним із застосуванням наслідків його недійсності у відповідності до ч. 3 ст. 228 ЦК України. 
Відтак, прокурор вважає наявними підстави для представництва інтересів держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.
Приписами ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом. Згідно з частиною третьою статті 23 Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Виходячи з аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Враховуючи, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (ч. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).
Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
У відповідності до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Виходячи з вимог п.п. 1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про прокуратуру», діяльність органів прокуратури ґрунтується на засадах верховенства права та законності.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до абз. 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Правовий висновок щодо застосування ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
Так, за п.76-77 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Згідно із п.80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.
Згідно із ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. 
Даний позов прокурором подано в інтересах держави в особі Південного офісу Державної аудиторської служби України в особі Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області.
Відповідно до преамбули Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) він визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Зокрема, Законом України «Про публічні закупівлі» встановлюються основні терміни, сфера його застосування, суб`єктний склад тощо. Розділом ІІ вказаного Закону безпосередньо врегульовано державне регулювання та контроль у сфері закупівель.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 7 Закону України «Про публічні закупівлі» уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом. Рахункова палата, Антимонопольний комітет України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.
В силу ч. 1 ст. 8 Закону України «Про публічні закупівлі» моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи. Моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.
Положеннями ч. 1 ст. 44 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що за порушення вимог, установлених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання цього Закону, уповноважені особи, службові (посадові) особи замовників, службові (посадові) особи та члени органу оскарження, службові (посадові) особи Уповноваженого органу, службові (посадові) особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, службові (посадові) особи органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (обслуговуючого банку), несуть відповідальність згідно із законами України.
Приписами ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» унормовано, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).
Контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України «Про публічні закупівлі», проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування. Порядок та підстави проведення органом державного фінансового контролю перевірок закупівель встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 5 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні»).
За умовами п.п. 8 та 10 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право, зокрема порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №43 від 03.02.2016, передбачено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Відповідно до пп.пп. 3, 4, 9 п. 4 цього Положення Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту, перевірки закупівель, інспектування (ревізії), моніторингу закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.
Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (пункт 7 Положення).
Отже, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
Аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду викладено в постанові від 12.03.2018 у справі №826/9672/17.
Таким чином, Південний офіс Держаудитслужби є належним суб`єктом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель, у зв`язку з чим останній виступає належним позивачем у даній справі, оскільки саме до повноважень останнього належить вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 01.09.2020 у справі №911/1534/19 та від 30.07.2020 у справі №904/5598/18.
Таким чином, саме Південний офіс Держаудитслужби в особі Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області наділений повноваженнями щодо здійснення заходів державного фінансового контролю з метою ефективного, законного, результативного використання державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів, у тому числі у сфері здійснення публічних закупівель на території Миколаївської області.
Вознесенською окружною прокуратурою Миколаївської області в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» 13.05.2025 на адресу Південного офісу Держаудитслужби за № 53/5-4251ВИХ-25 скеровано запит у якому викладено позицію прокурора щодо стверджуваних ним порушень та запропоновано вжиття заходів до звернення до суду із відповідним позовом.
Управлінням Південного офісу Держаудитслужби листом від 21.05.2025 за № 151425-17/1132-2025 повідомлено про відсутність підстав для вжиття заходів реагування. Також зазначено, що у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції юридичними чи фізичними особами позови до суду з метою захисту інтересів держави подають Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України, що визначено статтею 25 Закону України «Про антимонопольний комітет України».
Таким чином, Південним офісом Держаудитслужби в особі Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області належних заходів щодо захисту інтересів держави з метою визнання договору недійсним та стягнення коштів до державного бюджету не вжито, що свідчить про усвідомлену пасивну поведінку уповноваженого суб`єкта владних повноважень.
Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18 (12-72гс19), сам факт незвернення до суду обраного прокурором позивача з відповідним позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що зазначений орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
У постанові від 26.07.2018 по справі №926/1111/15 Верховний Суд зазначив, що прокурор, встановивши не усунуті порушення інтересів держави, має не тільки законне право, а й обов`язок здійснити захист таких інтересів, обравши при цьому один із способів захисту.
Про подання позовної заяви Вознесенською окружною прокуратурою Миколаївської області попередньо, до пред`явлення позову, листом від 04.06.2025 № 53/5-4893вих-25 повідомлено позивача про прийняття рішення щодо представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду цього позову.
Наведене утворює собою передбачений вимогами Конституції України та Закону України «Про прокуратуру» винятковий випадок, за якого стверджуване прокурором порушення відповідачами інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій із їх захисту, та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави.
За таких обставин, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду із вказаним позовом.
Разом із тим, суду необхідно дослідити питання, які стосуються обставин доведеності прокурором наявного порушеного права держави у спірних правовідносинах, чи підлягає право захисту і який необхідний та ефективний спосіб захисту у такому випадку має застосовуватися і чи є спосіб захисту, викладений прокурором у позовній заяві, належним та таким, що призведе до відновлення порушених прав держави шляхом, викладеним у позовній заяві.

З урахуванням наведеного, щодо суті позовних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Приписами ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
В силу ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Реалізуючи визначене право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Неналежність або неефективність обраного позивачем способу захисту права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Враховуючи вищевикладене, господарський суд повинен встановити, на що саме спрямований позов та вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту в обраний позивачем спосіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлено законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин).
У даному випадку, вирішуючи спір по суті та оцінюючи доводи позову, суд має з`ясувати чи наявні передбачені законом обставини для визнання недійсним Договору про закупівлю товарів за державні кошти, саме на підставі заявленої прокурором частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, а також чи підлягають застосуванню заявлені прокурором наслідки недійсності договору.
За змістом ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Суд зауважує, що провадження у даній справі зупинялося до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3456/23 у подібних правовідносинах, яку було передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для відступу від висновків, викладених у постанові від 17.10.2024 у справі №914/1507/23 та вирішення питання чи підлягає застосуванню до спірних відносин ч.3 ст.228 ЦК України, тобто чи є укладений правочин (договір на закупівлю світильників та освітлюваної арматури), таким що не відповідає інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, та вчиненим з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, за умови вчинення стороною правочину антиконкурентних узгоджених дій, за які чинним законодавством передбачена відповідальність у вигляді штрафу (п.1 ст.50, ст.52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).
Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду розглянуто справу № 922/3456/23 та ухвалено відповідну постанову від 19.12.2025.
Таким чином наразі є висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з поставлених прокурором питань про застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, який підлягає врахуванню під час вирішення цієї справи.
Так, у постанові від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду уточнив висновки, що містяться у постановах від 13.11.2024 у справі №911/934/23, від 17.10.2024 у справі №914/1507/23, а також інших постановах Верховного Суду щодо застосування ч.3 ст.228 ЦК України, таким чином:
При визначенні підстав для застосування ч.3 ст.228 ЦК України, яка містить санкцію конфіскаційного характеру, не властиву нормам цивільного законодавства, і яка несе в собі високі ризики втручання держави в право власності приватних осіб, суд має враховувати критерії, визначені ЄСПЛ, щодо пропорційності покарання (конфіскації без вироку суду) та можливості обрання менш обтяжливого заходу для винної сторони правочину (двосторонньої реституції, стягнення збитків, штрафу тощо).
Ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.
Також Об`єднана палата виснувала, що за умови застосування відповідних приписів ч.3 ст.228 ЦК України, відбувається непропорційне втручання в право власності й добросовісного учасника, оскільки:
по-перше, добросовісна сторона все одно втрачає очікуваний результат угоди. Вона витратила час, ресурси, можливо зазнала упущеної вигоди і зрештою залишиться ні з чим (лише зі своїм початковим майном/грошима). Якщо правочин був вигідним для неї, позбавлення майна чи прибутку може відчуватися як покарання, хоча умислу з її боку не було;
по-друге, конфіскація майна добросовісної сторони (того, що вона отримала від іншого учасника) означає, що держава вилучає майно у особи, яка не вчинила свідомого порушення. Такий крок потребує дуже переконливого обґрунтування публічним інтересом. ЄСПЛ у подібних справах перевіряє, чи не було можливості обмежитися менш суворими заходами щодо невинної особи (справа «Air Canada v. the United Kingdom»).
Об`єднана палата зазначила, що як у справі, що переглядається, так і у справі, від висновків у якій просять відступити, прокурор вочевидь для дотримання принципу пропорційності просив стягнути з добросовісної сторони не майно, отримане за правочином, а кошти, після того як вони будуть стягнуті з винної сторони (у цій справі № 922/3456/23 - з ПП «ЛСВ «Моноліт» на корить СКП «Харківзеленбуд»).
СКП «Харківзеленбуд» неодноразово стверджувало, що воно несе негативні наслідки від ухвалених судових рішень, оскільки грошові кошти не є речами з індивідуально визначеними ознаками, відтак, неможливо розрізнити власні кошти підприємства і кошти, стягнуті з винної сторони. Скаржник звертав увагу на неодноразове намагання виконати примусово відповідне рішення суду незалежно від того, чи отримані кошти з винної сторони на рахунок комунального підприємства. Отже, ухвалені судами у цій справі рішення означають не лише застосування ч.3 ст.228 ЦК України всупереч її прямим приписам (Об`єднана палата погоджується з доводами скаржника, що при правильному застосуванні цієї норми з нього мали би бути стягнуті товари, отримані за правочином, тобто світильники, а не кошти), але й перекладення тягаря відповідальності на невинну сторону - стягнення з комунального підприємства грошових коштів без отримання ним коштів від винної сторони.
Відтак, Об`єднана палата у справі № 922/3456/23 дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог прокурора про визнання недійсним договору про закупівлю товарів на підставі ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України та про стягнення з ПП «ЛСВ Моноліт» на користь СКП «Харківзеленбуд» 2 370 000 грн, а з СКП «Харківзеленбуд» одержаних ним за рішенням суду 2 370 000 грн в дохід держави.
Суд з огляду на положення частини четвертої статті 236 ГПК України враховує наведені вище висновки зроблені у справі № 922/3456/23, оскільки правовідносини у справах є подібними щодо застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України у спірних правовідносинах з огляду на предмет та правові підстави позову (визнання недійсними договору, стягнення коштів на підставі ч. 3 ст. 228 ЦК України).

Так, прокурор обґрунтовує позов у даній справі № 915/924/25 тим, що встановлений рішенням Антимонопольного комітету України факт антиконкурентних узгоджених дій під час участі у відкритих торгах свідчить про завідомо протиправну мету дій відповідача-2, яка суперечить інтересам держави і суспільства, а відтак про наявність підстав для визнання договору недійсним за ч.3 ст.228 ЦК України та застосування наслідків, передбачених цією нормою, з огляду на наявність умислу у відповідача-2 і відсутність підстав для аналогічного висновку щодо замовника закупівлі.
Суд зазначає, сам по собі встановлений рішенням органу Антимонопольного комітету України факт антиконкурентних узгоджених дій не звільняє прокурора від обов`язку довести сукупність обставин, необхідних для застосування частини третьої статті 228 ЦК України. Не будь-які порушення актів цивільного законодавства, вчинені під час укладення договору, мають своїм наслідком невідповідність правочину інтересам держави і суспільства. Наявність такого наміру (умислу) у сторін (сторони) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №922/1391/18.
Отже, сам по собі встановлений рішенням Антимонопольного комітету України факт антиконкурентних узгоджених дій учасників торгів свідчить про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, однак не є достатнім для висновку про те, що укладений за результатами торгів договір був спрямований на досягнення мети, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства у розумінні частини третьої статті 228 ЦК України.
Крім того, матеріали справи не містять доказів недобросовісної поведінки замовника закупівлі.
Суд зауважує, що прокурор не надав належних і допустимих доказів того, що внаслідок укладення та виконання спірного договору замовник здійснив переплату бюджетних коштів, отримав за договором виконання робіт за завідомо завищеною ціною або зазнав інших значних майнових втрат, співмірних із конфіскаційною санкцією, що заявляється до застосування. Також не доведено, що на момент закупівлі існували реальні альтернативні тендерні пропозиції, які об`єктивно забезпечували істотну економію бюджетних коштів, однак були усунуті саме внаслідок встановлених Антимонопольним комітетом України антиконкурентних узгоджених дій.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що прокурором не доведено наступних обставин: наявності мети спірного правочину, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства; заподіяння державі та суспільству значних збитків, а також безпідставного збагачення відповідача-2; причинно-наслідкового зв`язку між встановленими антиконкурентними узгодженими діями учасників торгів та погіршенням майнового становища держави.
Таким чином, прокурором не доведено наявності сукупності умов, необхідних для визнання спірного договору недійсним саме на підставі частини 3 статті 228 ЦК України та застосування наслідків, передбачених цією нормою.
Вказане, на переконання суду, зумовлює наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. 
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд може спиратись на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994).
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Отже, враховуючи вищенаведені норми та обставини, суд дійшов висновку про повну відмову в задоволенні позову.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Так, за правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За такого, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір, сплачений за подання до господарського суду позовної заяви підлягає покладенню на позивача (прокурора).

Керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 13, 53, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд – 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено 22.06.2026.

Суддя Н.О. Семенчук