Справа № 645/1335/26
Провадження № 2/645/1782/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року м. Харків 

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Алтухової О.Ю.
секретар судового засідання – Півінська С.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат,-

в с т а н о в и в:

МТСБУ, від імені та в інтересах якого діє представник – Панасюк О.М., який діє на підставі довіреності, звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просять стягнути з відповідача суму сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою, у розмірі 23 184,90 грн та суму понесених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 2 250,00 грн, судові витрати у сумі 3228,00 грн позивач просить покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у місті Харкові 10.05.2025 мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі колісного транспортного засобу марки «TOYOTA AVALON» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням у стані алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 та колісного транспортного засобу марки «HYUNDAI 130» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Згідно з постановою Немишлянського районного суду міста Харкова від 10.07.2025, справа № 645/3140/25, винним у вищевказаній ДТП визнано водія колісного транспортного засобу марки «TOYOTA AVALON» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_1 . Власником автомобіля марки «HYUNDAI 130», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 . Автомобіль «HYUNDAI 130» був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 224651459. Транспортний засіб марки «TOYOTA AVALON» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_1 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Розрахунку МТСБУ по справі № 122812 та з урахуванням даних Звіту № 153 від 30.06.2025, виконаного за дорученням МТСБУ по справі № 122812 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу марки «HYUNDAI 130» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 без врахування ПДВ на замінні складові та матеріали складає 23 184,90 грн. Положенням ч. 2 ст. 34 Закону визначено, МТСБУ зобов`язано здійснити страхову (регламентну) виплату протягом трьох робочих днів з дня направлення заявнику повідомлення про прийняте рішення за його заявою про здійснення такої виплати. У зв`язку з настанням події, передбаченої п. 1 ч.3 ст. 43 Закону, МТСБУ здійснило узгоджену з потерпілою особою ОСОБА_3 на користь останньої регламентну виплату із страхового відшкодування в розмірі 23 184,90 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 28185 від 08.09.2025, а отже виконало вимоги Закону. Окрім того, згідно платіжної інструкції № 26377 від 19.08.2025 МТСБУ сплатило послуги за експертне дослідження, збір документів та врегулювання страхового випадку по справі № 122812 на користь ФОП ОСОБА_4 у сумі 2 250,00 грн. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1 суму сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою, у розмірі 23 184,90 грн та суму понесених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 2 250,00 грн.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 18.03.2026відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідач у судове засідання не з`явився. 12.06.2026 до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Немишлянського районного суду міста Харкова у справі № 645/1335/26, яка обумовлена тим, що відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі, не працює, отримує державну соціальну допомогу, є особою з інвалідністю ІІ групи, інших джерел доходу не має, що істотно ускладнює виконання рішення суду одноразовим платежем. Посилаючись на положення статей 267, 435 ЦПК України та статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач просить розстрочити виконання рішення суду строком на 10 місяців із щомісячною сплатою 2 543,49 грн. Окрім того зазначив, що позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує. Розгляд справи просить проводити за його відсутності.
Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, доходить наступного висновку.
Постановою Немишлянського районного суду міста Харкова від 10.07.2025 року (справа № 645/3140/25, провадження №3/645/810/25) встановлено, що ОСОБА_1 , 10.05.2025 о 12 годині 50 хвилин, у м. Харкові, по про-ду Стадіонному, в районі буд.9 керував автомобілем «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_3 , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, та скоїв зіткнення з автомобілем «Hyndai», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався назустріч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. Внаслідок вказаних подій ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн та стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн на користь держави.
Згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль марки «Hyndai», модель «І30», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , перебував у праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мала поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних заходів №224651459, строком дії з 10.11.2024 по 09.11.2025 включно (а.с. 21, 22).
Згідно інформації, наданої позивачем, на момент ДТП 10.05.2025 транспортний засіб «Toyota», д.н.з. НОМЕР_3 , був під керуванням ОСОБА_1 , не мав полісу внутрішнього страхування (а.с. 10-11, 22 (зворотня сторона)).
Відповідно до звіту № 153 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля, складеного 30.06.2025 зроблено висновок, що ринкова вартість автомобіля HYNDAI І30, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_5 , 2012 року виготовлення, пошкодженого у наслідок ДТП року, до настання пошкоджень складає 255650,88 грн (двісті п`ятдесят п ’ять тисяч шістсот п`ятдесят гривень 88 копійок). Вартість відновлювального ремонту автомобіля HYNDAI І30, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_5 , 2012 року виготовлення, пошкодженого у наслідок ДТП 10.05.2025 року складає 24312,00 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складників автомобіля що підлягають заміні - 0,70. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля HYNDAI І30, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_5 , 2012 року виготовлення, пошкодженого у наслідок ДТП 10.05.2025 року складає 19671,00 грн (а.с. 24-35). 
Відповідно до копії наказу Моторне (транспортне) страхове бюро України, у справі №122812, визнало дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та на підставі заяви про страхове відшкодування від 30.07.2025 виплатило на користь власника автомобіля «HYNDAI І30», д.р.н. НОМЕР_2 , - ОСОБА_3 , суму страхового відшкодування у розмірі 23184,90 грн, що підтверджується копією довідки МТСБУ №1 від 22.08.2025 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та платіжною інструкцією №28185 від 08.09.2025 року. 
Окрім того, позивачем здійснені витрати пов`язані з встановленням розміру збитків, розглядом справи у розмірі 2250,00 грн, що підтверджується дорученням на виконання робіт по справі №122812 та платіжною інструкцією № 26377 від 19.08.2025, за якою МТСБУ на рахунок ФОП ОСОБА_5 здійснено оплату за послугу аваркома (експерта) по справі №122812, згідно рах.№178 від 30.06.2025, т.з. НОМЕР_2 ) (а.с. 38).
Статтею 22 ЦК України передбачено право особи на відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Так, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Такими збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-IX, який спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні.
Об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку (стаття 4 Закону № 3720-IX).
Згідно з ч.1 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон - 3720-IX), МТСБУ є єдиним обов`язковим об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Основними завданнями МТСБУ є здійснення регламентних виплат у випадках, передбачених цим Законом (п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону № 3720-IX).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону 3720-IX, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України: транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому.
Згідно із ч. 3 ст. 43 цього Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для визначення (з`ясування) причин, обставин настання подій, які є підставою для здійснення регламентних виплат, визначення розміру заподіяної внаслідок таких подій шкоди (у тому числі здійснює оплату послуг осіб, які надають МТСБУ інформацію чи інші послуги для визначення розміру регламентної виплати), оплату банківських витрат, судових зборів та інших обов`язкових платежів, пов`язаних із здійсненням та компенсацією регламентних виплат, оплату послуг осіб, які на договірній основі надають МТСБУ юридичні послуги щодо компенсації здійснених регламентних виплат.
У разі порушення умов використання транспортного засобу, щодо якого укладено внутрішній договір страхування відповідно до частин першої і другої цієї статті, у страховика (МТСБУ) виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, відповідно до пункту 4 частини першої статті 37 цього Закону (ст. 13 Закону № 3720-IX). 
Страховик потерпілої особи, який здійснив пряме врегулювання страхового випадку, має право зворотної вимоги до страховика відповідальної особи у розмірі фактично здійснених витрат на врегулювання страхового випадку та здійсненої страхової виплати з урахуванням положень частини п`ятої цієї статті. Розмір такої вимоги не може перевищувати розміру витрат, розрахованих відповідно до вимог цього Закону (ч. 4 ст. 19 Закону № 3720-IX).
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону № 3720-IX, МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.
У відповідності до ч. 3 ст. 37 Закону вимоги, передбачені частинами першою і другою цієї статті, встановлюються у розмірі суми регламентної виплати та фактичних витрат. понесених МТСБУ у зв`язку з її здійсненням.
До джерелами формування централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, серед іншого, відносяться кошти здійснених МТСБУ виплат, повернуті МТСБУ за регресною вимогою (ч. 2 ст. 42 Закону № 3720-IX).
Згідно з п. 7 ст. 46 Закону № 3720-IX голова та члени ради МТСБУ із загальних питань, ради МТСБУ з міжнародних питань, голова та члени правління МТСБУ, винні у невиконанні визначених цим Законом обов`язків, несуть відповідальність за збитки, завдані МТСБУ їхніми діями або бездіяльністю. У разі якщо відповідальність згідно із цією статтею несуть декілька осіб, їхня відповідальність перед МТСБУ є солідарною.
Відшкодування збитків, завданих діями або бездіяльністю осіб, визначених абзацом першим цієї частини, здійснюється за рішенням суду.
Таким чином, у МТСБУ має правові підстави для відшкодування з винної особи понесених витрат, які були пов`язані з розглядом страхового випадку, що узгоджується з позиціями Верховного Суду, зокрема, у постанові від 19.10.2021 року по справі № 646/6469/21.
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За змістом вимог ч.ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166, ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.
У постанові від 03.12.2018 року по справі № 2а-10503/09/1570 ВС вказав, що преюдиція – це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню (п. 49).
Для спростування преюдиційних обставин учасник справи, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, в загальному порядку за правилами визначеними процесуальним законодавством (п.51). 
Вина ОСОБА_1 встановлена постановою Немишлянського районного суду міста Харкова від 10.07.2025 у справі № 645/3140/25, яка набрала законної сили 22.07.2025. 
Доказів на спростування преюдиційних обставин суду не надано. 
Враховуючи викладене суд доходить до висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення з відповідача суми відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню, а з відповідача ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає стягненню 25434,90 грн, з яких: сума сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою, у розмірі 23 184,90 грн; сума понесених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 2 250,00 грн.
Стосовно заяви відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.
Згідно з ч.ч.1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.
Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.
Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.
Згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі №810/4643/18 зазначив, що це питання суд вирішує із врахуванням конкретних обставин а справи, зокрема, суб`єктного складу сторін у справі, зобов`язаної сторони (боржника) за рішенням суду, складного майнового стану чи складної життєвої ситуації зобов`язаної сторони (боржника), впливу виконання рішення на спроможність зобов`язаної сторони (боржника) виконати інший публічний обов`язок чи зобов`язання перед особами, які потребують соціального захисту. У випадку розстрочення (відстрочення) виконання свого рішення суд, який здійснює контроль за його виконанням, повинен забезпечити баланс публічного і приватного інтересів.
Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.
Відповідно до положень ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач ОСОБА_1 посилається на наявність обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення суду, а саме відсутність роботи та інших джерел доходу, отримання ним державної соціальної допомоги, а також наявність встановленої інвалідності ІІ групи, що підтверджується долученими до заяви документами, серед яких копія довідки про інвалідність ІІ групи серії ДДА № 276114 та витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 81/25/620/ВТ від 24.06.2025. Відповідач зазначає, що через скрутне матеріальне становище не має можливості одноразово сплатити присуджені кошти, проте не ухиляється від виконання судового рішення, визнає покладені на нього зобов`язання та просить надати розстрочку виконання рішення суду строком на 10 місяців.
Виходячи з викладеного, виходячи з ціни позову, враховуючи намір відповідача виконати вимоги позову та здійснити відшкодування витрат позивача, шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд дійшов висновку, що розстрочка виконання рішення не буде порушувати принцип пропорційності, не порушуватиме майнових прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у зв`язку з чим наявні підстави для розстрочення виконання рішення суду строком на 10 місяців.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно з платіжною інструкцією № 002757 від 26.01.2026 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3328,00 грн.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 , є особою з інвалідність ІІ-ї групи, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_6 та звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», понесені позивачем судові витрати (судовий збір) за подання позовної заяви повинні бути компенсовані за рахунок Держави у порядку , встановленому Кабінетом Міністрів України.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» уразі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті та звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд доходить висновку про повернення позивачу з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 1 664,00 грн, та компенсації решти судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 664,00 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Питання про стягнення судових витрат по сплаті судового збору, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, - 

у х в а л и в :

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати в порядку регресу суму сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою, у розмірі 23 184,90 грн та суму понесених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 2 250,00 грн.
Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду - задовольнити.
Розстрочити виконання рішення Немишлянського районного суду міста Харкова по цивільній справі № 645/1335/26 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на 10 (десять місяців) рівними платежами в розмірі 2 543,49 грн, починаючи з дати набрання рішенням законної сили.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 
Повернути Моторному (транспортному) страховому бюро України (код ЄДРПОУ 21647131, рах. IBAN: НОМЕР_7 ,адреса: 02653, м. Київ, б-р Русанівський, буд. 8) 50 % судового збору у розмірі 1664,00 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції № 002757 від 26.01.2026.
Компенсувати Моторному (транспортному) страховому бюро України (код ЄДРПОУ 21647131, рах. IBAN: НОМЕР_7 ,адреса: 02653, м. Київ, б-р Русанівський, буд. 8) 50% сплаченого судового збору у розмірі 1 664,00 грн за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні скороченого судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач – Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), код ЄДРПОУ 21647131, рах. IBAN: НОМЕР_7 , адреса: 02653, м. Київ, б-р Русанівський, буд. 8.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце реєстрації, як ВПО: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 12.06.2026.

Суддя О.Ю. Алтухова