Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року 	справа № 580/3287/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі – ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач-2), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 232730030226 від 13.03.2026 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 з 31.05.1996 до 01.11.2012 та призначити пенсію вислугою років з 21.01.2026, на підставі пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».
В обґрунтування позовних вимог представниця позивача зазначила, що відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 01 48/3 від 22.07.2025 р. позивач працював повний робочий день в АТ «Черкаський річковий порт» у машинній команді суден, які не відносяться до портових, постійно працюючих на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміських внутрішнього сполучення, а тому, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 та положення пункту «д» частини першої статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років.
Ухвалою від 06 квітня 2026 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
20.04.2026 до суду надійшла заява про визнання неналежним відповідачем у справі, в обґрунтування якої представниці відповідача-1 зазначила, що заява позивача про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності, відповідно до Порядку № 22-1 та винесено рішення № 232730030226 від 13.03.2026 про відмову у перерахунку пенсії. Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області є самостійною юридичною особою та не несе відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність інших територіальних органів Пенсійного фонду, а тому не є належним відповідачем у даній справі. Публічно-правовий спір між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області та позивачем відсутній.
Відзив на позов від відповідача-2 до суду не надійшов.
Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.03.2026 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою, в якій просив призначити пенсію за віком.
Рішенням № 232730030226 від 13.03.2026 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку. Відповідач не зарахував періоди роботи згідно довідки № 01-02 від 15.01.2026, оскільки посада моторист-стерновий не передбачено переліком посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений Постановою КМУ від 12.10.1992 № 583.
Рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії за вислугою років позивач вважає протиправним, а тому звернувся в суд з цим позовом.
Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі – Закон № 1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.
Згідно з положеннями статті 51 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Положеннями статті 52 Закону № 1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.
Пунктом «д» статті 55 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення) - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
Суд встановив, що, відмовляючи позивачу у призначення пенсії, відповідач послався на відсутність у позивача станом на 11 жовтня 2017 року спеціального стажу роботи, зазначивши, що посада моторист-стерновий не передбачено переліком посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений Постановою КМУ від 12.10.1992 № 583.
Під час надання оцінки вказаним покликанням, суд зазначає таке.
Список професій і посад плавскладу окремих видів суден морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку затверджений Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» від 12 жовтня 1992 року № 583. До Списку включені: рульові й матроси всіх класів і найменувань.
Суд встановив, що згідно з відомостями, зазначеними у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 06.09.1988, позивач з 31.05.1996 зарахований у Акціонерне товариство «Черкаський річковий порт» мотористом-стерновим т/х «З. Космодем`янська»; з 16.12.1996 переведений мотористом-стерновим т/х «Кременчук»; у зв`язку з рішенням загальних зборів (протокол № 1 від 30.03.2011) Відкрите акціонерне товариство «Черкаський річковий порт» змінило найменування на Публічне акціонерне товариство «Черкаський річковий порт» (запис № 13 в трудовій книжці); 01.11.2012 звільнений з посади моториста-стернового т/х «Кременчук» за власним бажанням.
Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу № 01-48/3 від 22.07.2025 позивач працював повний робочий день в АТ «Черкаський річковий порт» у машинній команді суден, які не відносяться до портових, постійно працюючих на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміських внутрішнього сполучення у період з 31.05.1996 до 01.11.2012 на посадах моториста-стернового теплоходів «З. Космодем`янська» та «Кременчук».
Суд зазначає, що згідно Класифікатору професій ДК 003:2010: Професія зареєстрована під кодом 8340 «Моторист-стерновий (керманич)».
Наказом Міністерства інфраструктури України від 10.11.2014 № 575 затверджений Порядок визначення мінімального складу екіпажу судна», який встановлює вимоги до визначення мінімального складу екіпажу судна з метою забезпечення достатньо ефективного та результативного укомплектування судна екіпажем для забезпечення його безпеки та охорони, безпеки судноводіння і діяльності на водних шляхах та в порту, попередження нанесення шкоди здоров`ю або загибелі людей, навколишньому природному середовищу та майну.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів вказує на те, що моторист-стерновий - це кваліфікований матрос, який суміщає дві функції: стерновий: керування судном на курсі (стоїть за штурвалом) за вказівкою капітана. Моторист: обслуговування, догляд та дрібний ремонт суднової силової установки (двигунів) та допоміжних механізмів.
Таким чином, робота позивача у період з 31.05.1996 до 01.11.2012 на посаді моториста-стернового, відноситься до Списку професій і посад плавскладу окремих видів суден морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку затверджений Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» від 12 жовтня 1992 року № 583, який включає: рульових і матросів всіх класів і найменувань.
Отже, відповідач-2 протиправно не зарахував до спеціального стажу позивача період його роботи з 31.05.1996 до 01.11.2012.
З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що позивач станом на дату звернення за пенсією має спеціальний стаж на посадах, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «д» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим спірне рішення належить визнати протиправним та скасувати.
Враховуючі визначені пунктом «д» статті 55 Закону № 1788-ХІІ підстави та умови призначення пенсії за вислугу років, а також наявність у позивача усіх необхідних умов (обсягу загального та спеціального стажу роботи, віку) для призначення зазначеного виду пенсії, суд дійшов висновку, що вирішення питання призначення пенсії у цьому випадку не є дискреційним повноваженням органу Пенсійного фонду України.
Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Суд врахував, що згідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі – Порядок 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.10 Порядку 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, для здійснення виплати пенсії.
Таким чином, у спірних правовідносинах, прийняття рішення про призначення пенсії має здійснюватись структурним підрозділом органу пенсійного фонду, на який за принципом екстериторіальності розподілено заяву пенсіонера. При цьому виплату пенсії має здійснювати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, за місцем проживання позивача.
На необхідності вчинення дій зобов`язального характеру територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності також наголосив Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2024 року у справі № 500/1216/23.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у цьому випадку належить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (як орган, який прийняв протиправне рішення) прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до спеціального стажу період роботи з 31.05.1996 до 01.11.2012.
Щодо дати з якої позивач набув право на призначення пенсії, суд врахував таке.
Відповідно до ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності; б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
Суд встановив, що із заявою про призначення пенсії за вислугу років позивач звернувся до пенсійного органу – 05.03.2026, у зв`язку із чим, відповідно до вказаних вище приписів Закону, суд доходить висновку, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років з дня звернення за пенсією – 05.03.2026.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частин 1, 3 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то частина понесених позивачем судових витрат, пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 – 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 232730030226 від 13.03.2026 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити з 05.03.2026 ОСОБА_1 пенсію за вислугою років відповідно до пункту «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до спеціального стажу період роботи з 31.05.1996 до 01.11.2012.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасники справи:
1) позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );
2) відповідач 1 – Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, код ЄДРПОУ 21366538); 
3) відповідач 2 – Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ 21910427).
Рішення складене у повному обсязі та підписане 06.05.2026.

Суддя 	Василь ГАВРИЛЮК