Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 672/538/26
Провадження № 2/689/602/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

24 червня 2026 року с-ще Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:
судді Соловйова А.В.
при секретарі Цмикайло Т.В.,
за участі представника позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ярмолинці у порядку спрощеного провадження справу 
за позовом ОСОБА_2 
до ОСОБА_3 
про зменшення розміру аліментів,- 
встановив: 
ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються з нього на користь відповідача на підставі судового наказу Городоцького районного суду Хмельницької області від 14.12.2023 р. та рішення Ярмолинецького районного суду від 02.06.2025 р. з 1/4 частини заробітку (доходу) на кожного, - на 1/6 частини заробітку (доходу) на кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
На обґрунтування позовної заяви зазначив, що він є військовослужбовцем, його грошове забезпечення є його єдиним джерелом доходів, а на підставі удових рішень з нього сукупно стягується 50% заробітку. Вважає за достатнє відрахування з його заробітку 30% на сплату аліментів.
Позивач в судові засідання не з`являвся. Представник позивача позов підтримав. Ствердив, що позивач не розраховував на те, що удовим рішенням з нього будуть стягуватись не лише аліменти, а й додаткові витрати на дітей, з урахуванням чого кошти, які залишаються для самого позивача є незначними. 
Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала відзив, у якому проти позову заперечила, посилається на те, що матеріальне становище позивача не змінилась, його заробітна плата – стабільна, а з 2025 р. – зросла. Сімейний стан чи стан здоров`я позивача не змінився, у той час як плата за навчання сина зростає, він переніс хірургічне втручання та потребує догляду. Крім того, у власності позивача є нерухоме майно. При цьому, позивач мав можливість оскаржити заочне рішення Ярмолинецького районного суду від 02.06.2025 р., однак цього не зробив.
Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_3 , що не заперечувалось сторонами.
Судом встановлено, що судовим наказом Городоцького районного суду Хмельницької області №672/1374/23 від 14.12.2023 р. вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 12.12.2023 і до досягнення сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття. Після цього продовжувати стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття.
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, такі вимоги, які були задоволені у наказному провадженні, є мінімальними фінансовими гарантіями прав дітей. 
Після досягнення ОСОБА_7 повноліття, продовжено стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї чвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття.
На підставі вказаного судового наказу державним виконавцем 20.12.2023 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73646142 та розпочато примусове виконання судового наказу, який до цього часу перебуває на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби. З метою виконання судового наказу державним виконавцем звернено стягнення на дохід (грошове забезпечення) ОСОБА_2 , для державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Заочним рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області №672/232/25 від 02.06.2025 р. постановлено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03. 2025 р. і до завершення навчання, однак не довше, як до досягнення сином двадцяти трьох років.
Заочне рішення ОСОБА_2 не оскаржувалось.
На підставі зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист №672/232/25 від 24.07.2025 р.. На підставі вказаного виконавчого листа державним виконавцем 29.07.2025 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №78715003 та розпочато примусове виконання виконавчого листа, який до цього часу перебуває на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби.
Також на виконанні перебувають ще два виконавчих провадження про стягнення додаткових витрат на дітей.
Позивач зазначає, що на даний час змінились обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів або ж не були враховані судом, оскільки не були відомі суду. Зокрема на утриманні позивача на даний час перебуває одна неповнолітня дитина та одна повнолітня дитина, на кожну з яких присуджено 1/4 частину доходу ОСОБА_2 , що разом становить доходу.
Згідно із ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»,  загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Таким чином, законодавець забезпечив майнові гарантії прав боржника у виконавчому провадженні про стягнення аліментів. Розмір фактично стягуваних сум не перевищує зазначених відсотків та не порушує прав позивача. 
Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Позивачем не доведено жодної з підстав, з якими закон пов`язує можливість зміни розміру аліментів. Так, на зміну свого сімейного стану чи погіршення стану здоров`я позивач не посилався. Позивач посилається на скрутний майновий стан, однак, такий стан не змінився. Реалізація принципу обов`язковості судового рішення, яке набрало законної сили, суд не розцінює як порушення прав позивача. При цьому, такий обов`язок і обумовлений ним майновий стан позивача виник раніше та не змінився після набрання рішеннями законної сили. Хоча заробітна плата (грошове забезпечення військовослужбовця) є єдиним джерелом доходів позивача, беззаперечним є факт того, що відповідач на даний час отримує стабільну заробітну плату (грошове забезпечення), яка періодично зростає, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення та інші види виплат, а також довідкою ПФУ форми ОК-5. Таким чином, майновий стан позивача не погіршився.
У той же час, з медичних довідок, наданих відповідачем, випливає, що обставини, з якими пов`язуються додаткові витрати на дітей, не покращились, а навпаки, ускладнились.
Вирішуючи питання щодо зменшення розміру аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, позицію Верховного Суду з цього питання, з урахуванням того, що мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, право дітей на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що позивачем не доведений факт зміни його майнового стану, що може бути підставою для зменшення розміру аліментів. 
Таким чином, у позові слід відмовити. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Позивачем при поданні позову понесено судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн..
Оскільки у позові відмовлено, згідно із ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. 
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
У позові відмовити повністю.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького Апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текс рішення виготовлено 24.06.2026 р..

Суддя А.В.Соловйов