Справа № 309/1716/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

28 травня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В., 
суддів: Джуги С.Д., Кожух О.А.
за участю секретаря судового засідання: Тайстра І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка не брала участі в розгляді справи на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2022 року, ухвалене головуючою суддею Волощук О.Я., за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на нерухоме майно
встановив:

У травні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на таке майно.
Позов мотивовано тим, що із 2007 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. 25.12.2014 між ними було зареєстровано шлюб виконавчий комітетом Омельненської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, про що складено актовий запис №04.
За час спільного проживання у сторін народилося троє дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Подружнє життя позивача з відповідачем не склалося. 13.04.2021 року рішенням Хустського районного суду Закарпатської області у справі №309/503/21 шлюб між сторонам було розірвано. Вимоги про поділ спільного майна подружжя у справі про розірвання шлюбу не ставилися.
16.11.2005 відповідач ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, набув право власності на незавершений будівництвом житловий будинок у АДРЕСА_1 ступенем готовності 82%.
Земельна ділянка за кадастровим №2125355300:02:001:0198, площею 0,0418га за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 передано ОСОБА_6 безоплатно у власність за рішенням 17 сесії 7 скликання Вишківської селищної ради №699 від 13.07.2018.
Після того, як між сторонами зареєстровано шлюб, вони переїхали проживати в с. Ракош Вишківської селищної ради та вирішили добудувати належний відповідачу незавершений будівництвом житловий будинок.
Зазначала, що їй на праві приватної власності належав житловий будинок у АДРЕСА_2 загальною площею 55,6 кв, м. та житловою площею 36,5 кв. м., а також земельна ділянка за вказаною адресою за кадастровим номером 0721884301:01:001:0811, площею 0,25 та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Окрім того, на праві особистої приватної власності їй належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства кадастровий №0721884301:01:001:0812, площею 0,34га в АДРЕСА_2 .
18.08.2015 вона продала належне їй майно ОСОБА_7 , за договором купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за №1360 від 18.08.2015, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Снитюк Л.Г.; за договором купівлі-продажу земельної ділянки зареєстрованого в реєстрі за № 1363 від 18.08.2015, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Снитюк Л. Г. та за договором купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення зареєстрованого в реєстрі за №1366 від 18.08.2015, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Снитюк Л. Г.
Всі кошти, які були отримані позивачкою від реалізації майна було вкладено в будівництво та розвиток сім`ї. Окрім того, що було здійснено значну добудову, замінено також дах на всьому будинку та замість шиферу перекрито покрівельним матеріалом ондуліном. Замінено вікна та міжкімнатні двері, перемінено електропроводку, підлогу, зроблено капітальний ремонт. Повністю замінено огорожу. Фактично від старого майна залишились тільки стіни та вхідні двері. На сьогоднішній день будинок повністю добудований та придатний до проживання. Загальна площа будинку, згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 22.04.2021, становить 210,8 кв. м., та житловою площею 79,2 кв. м. До житлового будинку також належать: вбиральня, навіс, ворота, огорожа. Таким чином, за період перебування сторін у шлюбі, належне відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину, майно істотно збільшилося як за площею (з 25,8 кв.м. до 210,8 кв. м.) так і у своїй вартості внаслідок спільної праці сторін та грошових коштів позивача.
Відповідач у спірному будинку фактично не проживає, приїжджає час від часу на незначні періоди. Однак після розірвання шлюбу він погрожує позивачці виселенням, що змушує її вернутися до суду з даним позовом.
Житловий будинок по АДРЕСА_3 , зазнав значних перетворень внаслідок добудови та капітального ремонту, його загальна площа за період шлюбу збільшилася що, однозначно призвело до збільшення його вартості значно більше ніж на половину, тому є всі підстави для визнання його спільною сумісною власністю подружжя у відповідності до ч. 1 ст. 62 СК України. Окрім того, необхідно врахувати, що позивачка, ОСОБА_3 продала власне помешкання та використала отримані кошти для покращення майна відповідача, іншого житла не має, а отже, втручання у право приватної власності є необхідним з точки зору забезпечення її інтересів та гарантуватиме дотримання балансу інтересів кожного з подружжя.
З врахування вищенаведеного ОСОБА_3 просила суд:
- визнати нерухоме майно – об`єкт незавершеного будівництвом житловий будинок, загальною площею 210,8 кв. м. та житловою площею 79,2 кв. м. з надвірними побудовами (вбиральня, навіс, ворота, огорожа), розташованого у АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер №2125355300:02:001:0198 площею 0,0418 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;
- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними побудовами (вбиральня, навіс, ворота, огорожа), що розташований у АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки кадастровий №22125355300:02:001:0198, площею 0,0418 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2022 року позов задоволено.
Визнано незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером №2125355300:02:001:0198, площею 0,0418 га об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Визнано право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_3 та на 1/2 частину земельної ділянки за кадастровим номером №2125355300:02:001:0198, площею 0,0418 га, відведену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.
Вбиральню, навіс, ворота та огорожу залишено у спільному користуванні сторін.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 825 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. 
Зазначає, що між позивачкою та ним шлюб було укладено 25.12.2014. До цього часу, відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі за період з 09.08.1997 по 04.06.2011 з ОСОБА_8 . В оскаржуваному рішенні судом першої інстанції невірно встановлено той факт, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2007 року. В даному випадку судом не досліджувалося та не взято до уваги питання попереднього шлюбу та визнання спільної власності іншого подружжя, та не залучено до справи колишню дружину відповідача. Відповідно, оскаржуваним рішенням порушено право інших осіб, які не брали участі у справі.
У позовній заяві Позивачка зазначає неправдиві відомості, а саме вказує, що 16.11.2005, він, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, набув право власності на незавершений житловий будинок загальною площею 25,8 кв.м, з яких житлова площа 16,8 кв.м на одну житлову кімнату.
Дане твердження є невірним, так як житловий будинок загальною площею 25,8 кв.м, з яких житлова площа 16,8 кв.м на одну житлову кімнату, а також будинок, незавершений будівництвом – житловий будинок (82% готовності), це є два різні будинки, які належали матері відповідача - ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 і були зареєстровані за однією адресою.
Згідно Інформаційної довідки з реєстру речових прав, що подано Позивачкою до матеріалів справи, чітко видно, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.11.2005, виданого Хустською держнотконторою, право власності на житловий будинок загальною площею 25,8 кв.м, з яких житлова площа 16,8 кв.м на одну житлову кімнату, зареєстроване 20.12.2005 за громадянином ОСОБА_10 , який був рідним братом померлої.
Незавершене будівництво - житловий будинок (82% готовності), що зареєстроване 29.05.2006 за відповідачем в порядку спадкування, то площа об`єкта взагалі не вказана. Станом на сьогоднішній день, будинок не введений в експлуатацію, а тому визначати його площу є передчасним. Так як, і визначати істотне збільшення його вартості. Значних перетворень будинку за час перебування в шлюбі з позивачкою не відбулося. Істотна вартість майна не збільшилась.
Так само, і не збільшилась значно загальна площа будинку. Згідно будівельного паспорту від 1980 року, тоді, коли було розпочате будівництво, запланована площа була: «загальна площа - 112,4 кв.м; житлова площа - 60 кв.м.» 
Станом на день прийняття спадщини будинок був збудований повністю, із значно більшою як загальною так і жилою площею.
Окрім того, у 2006 році, після набуття права власності на відповідний будинок, ним проводилась газифікація будинку, що підтверджується рішенням Вишківської селищної ради №12. Відповідно, при проведенні газифікації було зроблено технічну інвентаризацію, де було вказано план будинку для схеми газопроводу. Згідно вказаного плану будинку площа будинку, явно не 25 кв. 
Якщо порівнювати план будинку, що в газовій документації і план будинку в технічному паспорті, що виготовлений у 2021 році, то видно, що загальна площа збільшилася приблизно на 20 кв.м.
А тому, вказувати про істотне збільшення площі будинку та вартості самого будинку, є безпідставним. Судом зроблено невірний висновок щодо істотного перевтілення будинку.
За час проживання в шлюбі, вони добудували одну невелику жилу кімнату, зробили поточний ремонт в будинку, замінили дах, а також вхідні двері. Відповідно до звіту, вартість збільшення майна становить 162 179, 00 грн. Всі інші ремонтні роботи, були проведені ще до набуття права власності, а також під час проживання в шлюбі з першою дружиною, з якою розірвав шлюб у 2011 році, що підтверджується витягом.
Тобто, в даному випадку не можна стверджувати ні про істотне збільшення, ні про те, що саме в шлюбі із позивачкою проводилися ремонтні роботи.
Щодо вкладення коштів від реалізації майна в розвиток сім`ї та незавершене будівництво, вважаю, що позивачка не надала доказів, що кошти від продажу свого майна, вкладені саме в покращення спірного будинку. Щодо показів свідків, то зазначає, що такі лише підтвердили той факт, що в будинку зробився поточний ремонт, а також добудувалася одна кімната, прилегла до будинку.
Крім того зазначає, що спірне майно, а саме, будинок незавершений будівництвом - житловий будинок (82% готовності), набуте відповідачем в порядку спадкування ще до укладення шлюбу, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2006, зареєстрованого в реєстрі за №2-1079. Відповідно вказане майно, поділу не підлягає. 
Він набув право власності на земельну кадастровий номер 2125355300:02:001:0198, на підставі Рішення Вишківської селищної ради, прийнятого на 17 сесії 7 скликання від 13.07.2018, в межах норм безоплатної приватизації, а тому, така не є спільною сумісною власністю подружжя та відповідно не підлягає поділу.

ОСОБА_2 , як особа, яка не брала участі в справі, однак, вважає, що оскаржуваним рішенням порушенні її права та законні інтереси, також подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. 
Вказує що за період з 09.08.1997 по 04.06.2011, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Рішенням Хустського районного суду від 09.03.2011 шлюб було розірвано.
За час їхнього перебування у шлюбі, вони проживали разом саме в будинку, який є предметом даного спору. Вона з чоловіком проживали в будинку із самого початку спільного життя, вкладали в добудову та покращення будинку спільні кошти ще за часів проживання там матері чоловіка, який належав їй на праві власності.
Вказане майно, а саме будинок, незавершений будівництвом - житловий будинок (82% готовності), набуте відповідачем в порядку спадкування, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-1079. Після смерті матері відповідача, він успадкував даний будинок. На час набуття права на спадкування вони перебували у шлюбі.
Всі покращення будинку, в тому числі добудови та капітальний ремонт проводився за їхні спільні сімейні кошти. 
Судом першої інстанції взагалі не досліджувалося питання, яке саме покращення будинку відбулося за час перебування відповідача в шлюбі з першою дружиною, а яке в шлюбі з позивачкою.
Таким чином, вважає, що судом першої інстанції порушені її права та законні інтереси.

До початку судового засідання від сторін по справі заяв чи клопотань не надходило.
У дане судове засідання з`явились: адвокат Васильчук А.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_2 , адвокат Іляшкович Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 та адвокат Гайду О.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 
Адвокат Гайду О.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просила задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Адвокат Васильчук А.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_2 , підтримав доводи поданої ними апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Адвокат Іляшкович Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 , просила у задоволенні апеляційних скарг відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Адвокати не заперечили щодо розгляду справи за відсутності їх довірителів та зазначили, що такі повідомлені про час дату та місце даного судового засідання, а тому враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач працював на Волині по найму, познайомився із відповідачкою, не повідомляючи їй про те, що він одружений. Із 2007 року сторони почали зустрічатись.
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області у справі №2-680/11 від 10.03.2011 року розірвано шлюб відповідача із колишньою дружиною ОСОБА_11 .
За час спільного проживання, до укладення шлюбу, у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилося троє дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
25.12.2014 між сторонами зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Омельненської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, про що складено актовий запис №04.
13.04.2021 рішенням Хустського районного суду Закарпатської області у справі №309/503/21, шлюб між сторонам було розірвано. Вимоги про поділ спільного майна подружжя у справі про розірвання шлюбу не ставилися.
29.05.2006 відповідач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом набув право власності на незавершений будівництвом житловий будинок у АДРЕСА_1 з рівнем готовності 82 %. Оцінка незавершеного будівництвом житлового будинку на момент набуття права власності відповідача складає 23703 гривні.
Рішенням 17 сесії 7 скликання Вишківської селищної ради №699 від 13.07.2018 року відповідачу передано безоплатно у власність земельну ділянку за кадастровим №2125355300:02:001:0198 площею 0,0418 га за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 та 16.10.2018 внесено запис про право власності за №28451210 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_12 ) на праві приватної власності належав житловий будинок у АДРЕСА_2 загальною площею 55,6 кв, м. та житловою площею 36,5 кв. м., а також земельна ділянка за вказаною адресою кадастровий номер 0721884301:01:001:0811 площею 0, 25 та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Окрім того, на праві особистої приватної власності позивачці належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства кадастровий №0721884301:01:001:0812, площею 0,34 га в АДРЕСА_2 .
Після реєстрації шлюбу 25.12.2014, сторони переїхали проживати в с. Ракош Вишківської сільської ради та вирішили добудувати належний відповідачу незавершений будівництвом житловий будинок.
18.08.2015 позивачка продала належне їй майно ОСОБА_7 за договором купівлі - продажу житлового будинку серія та номер 1360 від 18.08.2015, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Снитюк Л.Г.; за договором купівлі-продажу земельної ділянки серія та номер 1363 від 18.08.2015, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Снитюк Л.Г. та за договором купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення серія та номер 1366 від 18.08.2015, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Снитюк Л.Г.
Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 29.04.2021 підготовленого суб`єктом оціночної діяльності – ТОВ «Ріалті-О» житловий будинок, загальною площею 210,8 кв.м., з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість даного житлового будинку станом на момент складання висновку становить 205 035,00 гривень.
Крім цього, висновком П.П. «Алекс-Хуст» від 26.11.2021 підтверджується, що розмір витрат, які були проведені в процесі покращень в незавершеному будівництвом житловому будинку, 82% готовності, а саме: збудована житлова кімната площею 25 метрів квадратних, встановлені металопластикові вікна в кількості дві штуки, розміром 0,6х1,6 м.; встановлені вхідні металопластикові двері розміром 1,3х2,05м.; збудований дах будинку, розміром 285 метрів квадратних з дерев`яним каркасом та покриттям бітумна черепиця, то такий склав 162 179 гривень.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).
У статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно зі статтею 68 СК України зазначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частину третю статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до частин першої - другої, четвертої - п`ятої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.
Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».
При розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи не спростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна (див. пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20)).
Під час поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосуванню підлягають положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2022 року в справі № 553/3266/15-ц (провадження № 61-1507св22)).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулась із позовом до ОСОБА_1 предметом якого є, фактично, визнання об`єкту нерухомого майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя за час спільного проживання та перебування сторін у шлюбі.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги керувався тим, що нерухоме майно, а саме незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером №2125355300:02:001:0198, площею 0,0418 га – є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки сторони за спільні кошти значно покращили житловий будинок, зробили ремонт та певні добудови, позивачка належними та допустимими доказами довела дані обставини, зворотного доведено не було.
ОСОБА_2 , особа, яка не брала участі в розгляді справи, подала апеляційну скаргу в якій вказує, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції порушено її права.
У період з 09.08.1997 по 04.06.2011 ОСОБА_8 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали разом. ОСОБА_2 стверджує, що сторони за цей час проживали саме в цьому будинку, який є предметом даного судового спору. Вона також вкладала власні кошти в добудову та покращення даного житлового будинку. Вказує, що даний житловий будинок був успадкований ним ще за час перебування їх у шлюбі. Вважає, що має право на частку в даному майні.
ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі наголошує на тому, що судом першої інстанції не звернуто увагу на положення ст. 57 СК України, згідно якого майно набуте одним із подружжя в порядку спадкування є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, а оскільки у 2006 році житловий будинок було набуто ним саме на підставі договору дарування, то на такий не поширюється презумпція спільності майна подружжя.
Також, вказує, що спірна земельна ділянка отримана в межах норм безоплатної приватизації не може бути спільною сумісною власністю подружжя.

Апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційних скарг та зазначає наступне.
Згідно відомостей відкритого ЄДРСР, рішенням Хустського районного суду Закарпатської області у справі №2-680/11 від 10.03.2011 року шлюб зареєстрований 09.08.1997 у виконкомі Вишківської селищної ради за актовим записом №34 між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 – розірвано. Спору щодо поділу майна подружжя заявлено не було. Як слідує з даного рішення, ОСОБА_1 зазначав, що проживає з іншою жінкою з якою бажає зареєструвати шлюб.
В суді першої інстанції під час розгляду справи та з`ясування всіх обставин справи судом було встановлено вищезгадану обставину та стало відомо про наявність у відповідача жінки від першого шлюбу, однак така не залучалась до розгляду справи.
25.12.2014 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Омельненської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, про що складено актовий запис №04.
Як слідує з матеріалів справи, сторони перебували до офіційної реєстрації шлюбу, у фактичних шлюбних відносинах, оскільки у таких народились троє дітей, а саме: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
29.05.2006 відповідач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом набув право власності на незавершений будівництвом житловий будинок у АДРЕСА_1 з рівнем готовності 82%. Оцінка незавершеного будівництвом житлового будинку на момент набуття права власності відповідача складає 23 703 гривні.
Рішенням 17 сесії 7 скликання Вишківської селищної ради №699 від 13.07.2018 відповідачу передано безоплатно у власність земельну ділянку за кадастровим №2125355300:02:001:0198 площею 0,0418 га за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 та 16.10.2018 внесено запис про право власності за №28451210 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
ОСОБА_1 не заперечує, що з 2007 року проживає однією сім`єю з ОСОБА_3 , доводів протилежного суду не надано.
З показів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , наданих у суді першої інстанції, вбачається, що спірний житловий будинок ОСОБА_1 успадкував від матері, в такому проживав і з першою жінкою, ОСОБА_17 , з якою також проводились незначні покращення будинку, зокрема поставлено металопластикові вікна, зроблено покрівлю, тощо. Після того, як відповідач ОСОБА_1 почав жити з іншою жінкою – позивачкою, то було зроблено певні добудови, проведено газ, водопостачання.
Таким чином, слід дійти до обґрунтованих висновків, що право спільної сумісної власності на об`єкт незавершеного будівництва, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером №2125355300:02:001:0198, площею 0,0418 га об`єктом права спільної сумісної власності не тільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з якою позивач проживав без укладення шлюбу з 2007 по 2014 роки, а в офіційному шлюбі з 2014 по 2021 роки, але також таку частку має ОСОБА_2 , тобто жінка відповідача від першого шлюбу.
З метою визначення часток сторін спору щодо даного нерухомого майна, ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено та призначено у справі таку експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Колчару В.Д.
На вирішення експерта поставлено наступні питання:
1. Чи проводились та які будівельні, оздоблювальні роботи були здійснені при зведенні житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, готовністю 82% та їх вартість станом на 29.05.2006 року, що розміщений по АДРЕСА_4 ?
2. Чи проводились та які будівельні, оздоблювальні роботи були здійснені при зведенні житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка їх відсоткова готовність та вартість станом на 03.06.2011 року під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що розміщений по АДРЕСА_4 ?
3. Чи проводились та які будівельні, оздоблювальні роботи були здійснені при зведенні житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка їх відсоткова готовність та вартість станом на 24.12.2014 року, що розміщений по АДРЕСА_4 ?
4. Чи проводились та які будівельні, оздоблювальні роботи були здійснені при зведенні житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка їх відсоткова готовності та вартість з 25.12.2014 року по 13.04.2021 року під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що розміщений по АДРЕСА_4 ?
5. Якщо проводились будівельні, оздоблювальні роботи з 25.12.2014 року по 13.04.2021 року в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що розміщений по АДРЕСА_4 то яку частку і вартість у співвідношенні до земельної ділянки за кадастровим номером 2125355300:02:001:0198 площею 0,0418 га, такі становлять?
Згідно висновків експерта судової будівельно-технічної експертизи за №673/01-24 від 28.03.2025 проведеної ОСОБА_18 надано відповіді на наступні питання:
1.При зведенні житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами готовністю 82%, що розміщений по АДРЕСА_1 станом на 29.05.2006 були виконані відповідні будівельні і оздоблювальні роботи. Вартість будівельних і оздоблювальних робіт, що були виконані на домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 до 29.05.2006, визначена згідно з положеннями Кошторисних норм України «Настанова з визначення вартості будівництва», станом на час даної експертизи з урахуванням ПДВ у вартості матеріальних ресурсів становить 2 839 420,38 гривень, у процентному співвідношенні становить 41%.
2.Станом на 03.06.2011, тобто за період з 30.05.2006 по 03.05.2011, під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами готовністю 82%, що розміщений по АДРЕСА_1 , було виконано окремі будівельні та оздоблювальні роботи. Вартість таких робіт, станом на час проведення даної експертизи з урахуванням ПДВ у вартості матеріальних ресурсів становить 1 495 141,20 гривень, що у процентному співвідношенні становить 21%. Загальний відсоток виконаних робіт аж до 03.06.2011 становить 62%.
3.Станом на 24.12.2014, тобто за період з 04.05.2011 по 24.12.2014 на житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ніякі будівельні та оздоблювальні роботи не виконувались. Тому, відсоток готовності робіт не змінився та становить 62%.
4.Станом на 13.04.2021, тобто за період з 25.12.2014 по 13.04.2021, під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , було виконано окремі будівельні та оздоблювальні роботи. Вартість таких робіт станом на час проведення даної експертизи з урахуванням ПДВ у вартості матеріальних ресурсів становить 2 643 458,40 гривень, що в процентному співвідношенні склало 38%. Готовність виконаних робіт, що були виконані на цьому будинковолодінні становить 100%. Такий відсоток (100%) є сумою відсотків готовності робіт, що виконувались за минулі періоди, аж до 13.04.2021.
5.Вартість будівельних робіт, що проводились на житловому будинку по по АДРЕСА_1 , з 25.12.2014 по 13.04.2021, під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , становить 2 643 458,40 гривень, а загальна вартість будівельних робіт, що були виконані на вказаному домоволодінні за всі періоди разом з вартістю земельної ділянки з кадастровим номером 2125355300:02:001:0198 площею 0,0418 га, умовно вільної від земельних поліпшень, тобто вільної від будь-якої забудови, складає 7 268 484,00 гривень. В такому випадку частка будівельних та оздоблювальних робіт, що були виконані на житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , з 25.12.2014 по 13.04.2021 під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у співвідношенні до загальної вартості будівельних робіт, що були виконані на досліджуваному домоволодінні за всі періоди, та вартості земельної ділянки умовно вільної від земельних поліпшень, тобто вільної від будь-якої забудови складає 36%.
З цього слідує, що вищезазначеним експертним висновком визначено наступне: станом на 13.04.2021, тобто за період з 25.12.2014 по 13.04.2021, під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , вартість виконаних робіт склала 2 643 458,40 гривень, що в процентному співвідношенні склало 38%.
Тому, враховуючи висновок сертифікованого експерта, який попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивого висновку, було визначено, що частка в спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 становить 38/100 частин вартістю 2 643 458,40 гривень. Позивачка, ОСОБА_3 , а також відповідач ОСОБА_1 мають право кожен на 19/100 часток, що становить половину від 38/100 та вартість таких частин складає 1 321 729,20 гривень (2 643 458,40 : 2).
Керуючись вищенаведеним, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню та такі знайшли своє часткове підтвердження.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Колегія суддів, керуючись ст. 376 ЦПК України, скасовує рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2022 року як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та з невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, оскільки судом не враховано всіх істотних обставин справи та неправильно визначено частки сторін у спірному майні.
Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, перерозподілу також підлягають судові витрати понесені сторонами справи. Зокрема, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 слід стягнути сплачений позивачкою судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 825,00 гривень. З ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з частковим задоволенням апеляційних скарг, слід стягнути по 490,35 судового збору за подання апеляційної скарги (2 724 х 19% = 490,35) та за проведення судової земельно-технічної експертизи в розмірі 7 985,35 (44 362,97 х 19%).

Враховуючи вищенаведене та керуючись нормами статей 12, 81, 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка не брала участі в розгляді справи, задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2022 року скасувати та ухвалити в справі нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати незавершений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0418 га з кадастровим номером №2125355300:02:001:0198, що розміщені за адресою по АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в 38/100 частинах.

Визнати за ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 19/100 часток вартістю 1 321 729,20 гривень в незавершеному будівництвом житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 та земельній ділянці площею 0,0418 га з кадастровим номером №2125355300:02:001:0198, що розміщені за адресою по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на 19/100 часток вартістю 1 321 729,20 гривень в незавершеному будівництвом житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 та земельній ділянці площею 0,0418 га з кадастровим номером №2125355300:02:001:0198, що розміщені за адресою по АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 1 825,00 гривень судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 судові витрати у розмірі 490,35 гривень судового збору за подання апеляційної скарги та 7 985,35 гривень за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 судові витрати у розмірі 490,35 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 червня 2026 року.

Суддя-доповідач:

Судді: