ПОСТАНОВА 
Іменем України

22 червня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 404/1845/15-ц
провадження № 22-ц/4809/1113/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Мурашка С.І., Чельник О. І.,
секретар судового засідання Діманова Н. І.,
учасники справи:
заявник – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту»,
стягувач – Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,
боржник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Вітром Сергієм Вікторовичем, на ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 квітня 2026 року у складі головуючого судді Кулінки Л. Д.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви та ухвали суду першої інстанції.
У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» звернулось до суду із заявою, в якій просило замінити сторону виконавчого провадження № 66340407 з примусового виконання виконавчого листа № 404/1845/15-ц, виданого 22 січня 2016 року щодо виконання рішення Кіровського районного суд міста Кіровограда від 13 серпня 2015 року у справі № 404/1845/15-ц, а саме, стягувача – Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», його правонаступником – Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту». 
В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Кіровського районного суд міста Кіровограда від 13 серпня 2015 року в справі №404/1845/15-ц задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 . Стягнуто із ОСОБА_1 на користь банку кредитну заборгованість.
На виконання зазначеного рішення суду, приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Тетяною Валентинівною здійснюється виконавче провадження № 66340407, яке є відкритим на момент подання цієї заяви. 
03 червня 2025 року між Акціонерним банком «УкргазБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» укладено Договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб АТ «Укргазбанк».
03 червня 2025 року між Акціонерним банком «УкргазБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» укладено Договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб АБ «Украгазбанк» на виконання вимог протоколу проведення електронних торгів №635103, затвердженого АБ «Укргазбанк» 03 червня 2025 року, сформованого Організатором електронних торгів Державне підприємство «Сетам» 24 квітня 2025 року, відповідно до умов якого Акціонерний банко «УкргазБанк» відступає (передає) шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» належні Акціонерному банку «УкргазБанк», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» набуває (приймає) у обсязі та на умовах, визначених цим Договором Права вимоги за фінансовими кредитами, включаючи права вимоги у вигляді грошових коштів, без ПДВ, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» сплачує Банку грошові кошти за відступлені йому Права вимоги в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 
Зі змісту витягу з реєстру Реєстр Прав вимоги, які відступаються на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» станом на дату укладання Договору купівлі – продажу (відступлення) Прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб Акціонерний банк «УкргазБанк» від 03 червня 2025 року №807, Акціонерний банк «УкргазБанк», відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» набув Права вимоги Акціонерного банку «УкргазБанк» за:- кредитним договором №03-101131607-Ф від 07 листопада 2007 року, укладеним між Акціонерним банком «УкргазБанк» та ОСОБА_1 (порядковий номер 1248 Додатку №1 до Договору), а відтак, заявник звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження (а.с.142-144 том 1).

Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 квітня 2026 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» про заміну сторони виконавчого провадження.
Замінено стягувача, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» на Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» у цивільній справі № 404/1845/15-ц, за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд керувався тим, що відбулась заміна стягувача, зокрема Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», як стягувач вибув із виконавчого провадження. А тому, на підставі статей 55, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважав за можливе замінити сторону виконавчого провадження на його правонаступника – Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вітер Сергій Вікторович, подала до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 квітня 2026 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні вимог заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Вказує, що задовольняючи заяву, фактично обмежився лише констатацією факту укладення зазначеного договору, не встановивши при цьому ключових обставин, які мають визначальне значення для вирішення питання про процесуальне правонаступництво, а саме – чи відбувся реальний перехід права вимоги, у який момент та в якому обсязі, і чи стосується він саме того зобов`язання, що є предметом виконання
Зазначив, що матеріали справи не містять належного та допустимого підтвердження того, що права вимоги, які є предметом виконавчого провадження №66340407, дійсно були передані за Договором відступлення, з урахуванням індивідуалізації зобов`язання, його обсягу, складу боржників та інших істотних умов. 
Представник звернув увагу, що суд не встановив безперервності правонаступництва та не дослідив хронологію переходу прав від первісного кредитора до заявника, обмежившись загальним посиланням на наявність правочину, що саме по собі не може свідчити про наявність правонаступництва у розумінні процесуального закону.
Більше того, вказав, що у матеріалах справи відсутній виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, що унеможливлює встановлення як самого факту існування виконавчого документа, так і його змісту, обсягу зобов`язань та їх відповідності тим правам, які нібито передані за Договором відступлення. 
Зауважив, що судом не перевірено виконання Договору відступлення, зокрема не встановлено факту здійснення оплати, яка відповідно до умов таких договорів зазвичай є моментом переходу права вимоги, не перевірено стан виконавчого провадження, можливість виконання рішення та дотримання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Участь учасників справи в суді апеляційної інстанції.
Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене у цій справі на 12 годину 00 хвилин 22 червня 2026 року, до Кропивницького апеляційного суду не з`явились (а.с.25-28 том 2).
Представник скаржниці – адвокат Вітер С.В. не приєднався до судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, про що відображено у протоколі судового засідання від 22 червня 2026 року.
Частиною 5 статті 212 ЦПК України передбачено, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції – без змін.
Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною третьою статті 442 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Відповідно до положень частин першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 серпня 2015 року у справі № 404/1845/15-ц задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» від імені якого діє Кіровоградська обласна дирекція АБ «Украгазбанк» 48076,65 дол США та 1235860,91 грн заборгованості за кредитним договором № 03-101131607-Ф від 07.11.2007, з яких: 334,24 дол США. простроченої заборгованості по сплаті відсотків з 01.05.2015 по 20.05.2015; 47742,41 дол США простроченої заборгованості по сплаті відсотків; 480406,60 грн пені за простроченими відсотками та 755454,31 грн пені за простроченим кредитом, а також 3654,00 грн судового збору. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.148-150 том 1).
Приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Тетяною Валентинівною відкрито виконавче провадження № 66340407, яке є відкритим на момент подання цієї заяви, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 30 липня 2021 року та Інформацією про виконавче провадження (а.с.151-154 том 1).
03 червня 2025 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» (ЄДРПОУ 23697280) та ТОВ «ФК «Маніту» (ЄДРПОУ 42585871) було укладено та посвідчено 03 червня 2025 року приватним нотаріусом Київського МНО Малим О. С. за реєстр. № 807 договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб АБ «Укргазбанк».
За цим Договором, Банк відступає (передає) шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває (приймає) у обсязі та на умовах, визначених цим Договором Права вимоги за фінансовими кредитами, включаючи права вимоги у вигляді грошових коштів, без ПДВ, та Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти за відступлені йому Права вимоги в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 Договору).
Відповідно до Протоколу проведення електронних торгів № 635103 від 24 квітня 2025 року відбулись торги з добровільного продажу переможцю ТОВ «ФК «Маніту» прав вимоги за кредитними договорами, укладеними з фізособами за ціною 13 780 584,75 грн.
Цим Протоколом визначено, що продаж прав вимоги здійснюється за ціною 13 780 584,75 грн, без ПДВ, яка підлягає сплаті Новим кредитором на користь Банку за цим Договором до дати укладення цього Договору (п.2.1 Договору). Права вимоги вважаються відступленими (переданими) та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день укладення та нотаріального посвідчення цього договору та за умови належного і повного виконання новим кредитором умов п.п.2.1-2.2 цього Договору (зокрема, після отримання Банком повного розрахунку) (п.2.3 Договору) (а.с.155-156 том 1).
Сплата новим кредитором на користь банку ціни - 13 780 584,75 грн, без ПДВ підтверджена випискою по особовому рахунку з 12 травня 2025 року по 27 травня 2025 року (а.с.163 том 1).
Передача Прав вимоги здійснюється Банком Новому кредитору після здійснення розрахунків за цим Договором відповідно до п.п.2.1-2.2 цього Договору в день укладення (підписання) Сторонами та нотаріального посвідчення цього Договору. До Нового кредитора переходять усі права Банку по відношенню до Боржників з урахуванням умов п.1.6 цього Договору, що належали Банку станом на день укладення цього Договору (п.3.1 Договору).
Згідно витягу з реєстру Реєстр Прав вимоги, які відступаються на користь Нового кредитора станом на дату укладання Договору купівлі – продажу (відступлення) Прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб Акціонерний банк «УкргазБанк» від 03 червня 2025 року №807, Акціонерний банк «УкргазБанк», відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» набуло Права вимоги Акціонерного банку «УкргазБанк» за кредитним договором №03-101131607-Ф від 07 листопада 2007 року, укладеним між Акціонерним банком «УкргазБанк» та ОСОБА_1 (порядковий номер 1248 Додатку №1 до Договору) (а.с.164 том 1).
Установивши наведені обставини та керуючись статтею 442 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, з яким апеляційний суд погоджується з огляду на таке.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зі змісту статті 55 ЦПК України вбачається, що заміна особи на правонаступника можлива у таких випадках: у разі смерті фізичної особи; у разі припинення юридичної особи; у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні; в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, в якій вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив частина 5 цієї статті.
Отже процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року (справа №2-7763/10, провадження № 14-197цс21) зазначено, що заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року (справа № 34/425, провадження № 12-69гс21) вказано, що заміна сторони виконавчого провадження правонаступником полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма її наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.
Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10.
Такі ж висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09.
Колегія суддів враховує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Таким чином, вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року в справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21) зазначено, що:
«8.9. Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17, від якої Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу.
Як встановлено з матеріалів справи предметом розгляду цієї справи є заміна стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа.
Апеляційним судом з`ясовано, що на момент розгляду заяви ТОВ «ФК «Маніту» триває виконавче провадження №66340407, яке відкрите за заявою ПАТ АБ «Укргазбанк» на підставі виконавчого листа №404/1845/15-ц, виданого 22 січня 2016 року Кіровським районний судом міста Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №03-101131607-Ф від 07 листопада 2007 року в розмірі: 334,24 дол США. простроченої заборгованості по сплаті відсотків з 01.05.2015 по 20.05.2015; 47742,41 дол США простроченої заборгованості по сплаті відсотків; 480406,60 грн пені за простроченими відсотками та 755454,31 грн пені за простроченим кредитом, а також 3654,00 грн судового збору.
При цьому, з наданої до суду першої інстанції копії постанови про відкриття виконавчого провадження №66340407 від 30 липня 2021 року вбачається, що виконавчий лист було пред`явлено до виконання, де він перебуває і на теперішній час.
Ці обставини свідчать про те, що обов`язок ОСОБА_1 за судовим рішенням залишається чинним, невиконаним і продовжує перебувати у стадії примусового виконання, доказів протилежного стороною скаржниці не надано.
Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.
Отже наявність відкритого виконавчого провадження підтверджує актуальність та дійсність обов`язку боржника, а отже спростовує доводи про незаконність заміни сторони виконавчого провадження та неможливість заміни сторони.
Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надавати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Статтею 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).
Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Маніту» не надало належних і допустимих доказів про відступлення прав вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк», суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки матеріали справи містять достатньо належних доказів в розумінні статей 77-80 ЦПК України, які підтверджують перехід права вимоги від первісного кредитора на користь ТОВ «ФК «Маніту», за кредитним договором № 03-101131607-Ф від 07 листопада 2007 року.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.
Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Згідно з статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Вітром Сергієм Вікторовичем, залишити без задоволення.
Ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 01.07.2026.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді С. І. Мурашко

О. І. Чельник