Справа № 761/41813/25
Провадження № 2-а/761/285/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північного офісу Держаудитслужби, третя особа: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом в якому просив суд:
- визнати протиправним і скасувати протокол про адміністративне правопорушення від 18.09.2025 №26-161/2025пр; 
- визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 25.09.2025 №26-165/2025пн; 
- зобов`язати Північний офіс Держаудитслужби відшкодувати судові витрати, понесені позивачем за подання позовної заяви. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.09.2025 року Північним офісом Держаудитслужби винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу з питань управління об`єктами державного майна Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (далі- ТУ ДСА України в Київській області), до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-14 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн.
Позивач вважає, що протокол складений в порушення вимог законодавства, оскільки, з моменту введення в дію 19.04.2020 положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» в контексті ст. 255 КУпАП, посадові особи органів державного фінансового контролю втратили повноваження, щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення стосовно порушень законодавства про закупівлі за ч.ч. 1, 2 ст. 164-14 КУпАП. Вони уповноважені складати лише протоколи, виключно, за ч.ч. 3-6 ст. 164-14 КУпАП.
У зв`язку з чим, позивач вважає, що головний державний аудитор відділу моніторингу та перевірок закупівель Північного офісу Держаудитслужби Житник О.В., склавши відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164-14 КУпАП, вийшов за межі наданих йому повноважень. В результаті чого, дії посадової особи Житника О.В. та першого заступника начальника Північного офісу Держаудитслужби Сомка О.С., який на підставі даного протоколу виніс оскаржувану постанову, є протиправними. 
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2025 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлені процесуальні строки для подання заяв по суті справи. 
27.10.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, проти задоволення позову заперечує. Свої заперечення обґрунтовує тим, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1-2 ст. 164-14 КУпАП розглядають та накладають адміністративні стягнення від імені державного фінансового контролю, посадові особи, визначені ч. 2 ст. 234 -1 КУпАП. Такі повноваження передбачені також п. 9 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».
Також, відповідач зазначив, що 27.01.2017 набрав чинності Порядок оформлення Держаудитслужбою та її міжрегіональними територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджений наказом Держаудитслужби від 01.12.2016 №168 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21.12.2016 №1674/29804 (далі - Порядок №168). Порядок №168 розроблено відповідно до КУпАП, Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та інших актів законодавства з метою визначення процедури складання Держаудитслужбою та її міжрегіональними територіальними органами протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, зокрема за ст. 164-14 КУпАП.
29.10.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він вказав про те, що Порядок №168 розроблений відповідно до КУпАП, Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» у редакціях, що діяли станом на 2016-2017 рік. 18.07.2017 Наказом Державної аудиторської служби України №152 внесені зміни до Порядку №168. Починаючи з 18.07.2017 Порядок №168 змін не зазнавав. Положенням Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» від 19.09.2019 ст. 164-14 КУпАП викладено в новій редакції. Натомість, Порядок №168 у відповідність до КУпАП, Закону України «Про публічні закупівлі» - не приведено. Таким чином, позивач вважає, що відповідно до п. 1 розділу VI Порядку №168 справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 164-14 КУпАП, розглядаються судом. 
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з?ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об?єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 18.09.2025 року головним державним аудитором відділу моніторингу та перевірок закупівель Північного офісу Держаужитслужби Житником О.В., відносно головного спеціаліста відділу з питань управління об`єктами державного майна ТУ ДСА України в Київській області Волосяна Ю.М. складено протокол про адміністративне правопорушення №26-161/2025пр за ч. 1 ст. 164-14 КУпАП.
25.09.2025 першим заступником начальника Північного офісу Держаудитслужби Сомик О.С., розглянуто протокол про адміністративне правопорушення від 18.09.2025 №26-161/2025пр та висновок про результати моніторингу закупівлі, згідно наказу від 14.07.2025 №258 «Про початок моніторингу закупівель», за результатами яких, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №26-165/2025пн. Даною постановою, головного спеціаліста відділу з питань управління об`єктами державного майна ТУ ДСА України в Київській області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення законодавства про закупівлі, а саме: тендерна документація складена не у відповідності із вимогами закону, в результаті чого, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-14 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн.
Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом ОСОБА_1 наголошував, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення є протиправними, так як, відповідач, як орган державного фінансового контролю, відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» від 19.09.2019, який введено в дію 19.04.2020, втратив повноваження щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення стосовно порушень законодавства про закупівлі за ч.ч. 1, 2 ст. 164-14 КУпАП.
Відповідно до п. 1 положення «Про Державну аудиторську службу України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Статтею 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» визначено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.
Відповідно до ч. 1 ст. 164-14 КУпАП, порушення порядку визначення предмета закупівлі; несвоєчасне надання або ненадання замовником роз`яснень щодо змісту тендерної документації; тендерна документація складена не у відповідності із вимогами закону; розмір забезпечення тендерної пропозиції, встановлений у тендерній документації, перевищує межі, визначені законом; неоприлюднення або порушення строків оприлюднення інформації про закупівлі; неоприлюднення або порушення порядку оприлюднення інформації про закупівлі, що здійснюються відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»; ненадання інформації, документів у випадках, передбачених законом; порушення строків розгляду тендерної пропозиції - тягнуть за собою накладення штрафу на службових (посадових), уповноважених осіб замовника у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом ст. 234-1 КУпАП, органи державного фінансового контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані, зокрема, з порушенням законодавства про закупівлі (частини перша і друга статті 164-14). Від імені органів державного фінансового контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, його заступники, а також інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.
У ч. 2 ст. 255 КУпАП зазначено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.
Таким чином, ст. 234-1 КУпАП, прямо відносить розгляд справ за ч. 1 ст. 164-14 КУпАП до органів державного фінансового контролю. Тобто, ч. 2 ст. 255 КУпАП встановлює, що уповноважені посадові особи органів, що розглядають справу, можуть складати протоколи. 
Крім того, відповідно до п. 1 розділу І Порядку №168, який регламентує процедуру складання протоколів, цей Порядок розроблено відповідно до КУпАП, Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та інших актів законодавства з метою визначення процедури складання Держаудитслужбою та її міжрегіональними територіальними органами протоколів про вчинення адміністративних правопорушень за статтями 163-12, 164-2, 164-12, 164-14 та частинами третьою-сьомою статті 166-6 КУпАП, розгляду справ про адміністративні правопорушення, ведення діловодства по справах про адміністративні правопорушення, а також забезпечення належного розгляду скарг на постанови по справах про адміністративні правопорушення. 
Протоколи від імені органів державного фінансового контролю відповідно до статті 255 КУпАП за встановленою формою (додаток 1) мають право складати уповноважені на те посадові особи органів державного фінансового контролю (п. 1 Розділу ІІ Порядку).
Оскільки ч. 1 ст. 164-14 КУпАП віднесена до відання органів державного фінансового контролю (ст. 234-1 КУпАП), а ч. 2 ст. 255 КУпАП встановлює, що протоколи про адміністративне правопорушення у справах, розгляд яких віднесено до відання таких органів, складають уповноважені посадові особи цих органів, посадові особи Північного офісу Держаудитслужби мають законне право складати протоколи за ч. 1 ст. 164-14 КУпАП.
Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.01.2020 у справі № 638/13927/16, суд не приймає до уваги, оскільки, у цій справі Верховний Суд розглядав питання дотримання строків накладання адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 164-2 КУпАП та не ставив під сумнів повноваження органу фінансового контролю складати протоколи, про що було встановлено судом апеляційної інстанції. А тому, правові висновки Верховного Суду зазначеної справи не поширюються у справі, що розглядається, та не свідчать про порушення повноважень відповідача при складанні протоколу за ч. 1 ст. 164-14 КУпАП. 
Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, оскільки, є документом, який фіксує обставини виявлення правопорушення, а законність його складання підлягає оцінці судом під час перевірки правомірності постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. 
У зв`язку з цим вимога про скасування протоколу про адміністративне правопорушення не може бути самостійним предметом судового оскарження.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов?язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов?язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
У зв?язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору, при цьому, інші доводи сторін, не впливають на вищевказані висновки суду.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, з огляду на предмет та підстави позову, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об?єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв?язок у сукупності, з?ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Північного офісу Держаудитслужби, третя особа: ТУ ДСА України в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не підлягає задоволенню. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 234-1, 247, 251, 252, 255, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 9, 72, 73, 74, 77, 78, 79, 241, 242, 286, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Північного офісу Держаудитслужби, третя особа: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя: