Справа № 308/2836/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді – Данко В.Й.,

за участю:
секретаря судового засідання – Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом адвоката Хмари Міли Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови
в с т а н о в и в:
до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від адвоката Хмари Міли Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі – позивач), надійшла позовна заява до ІНФОРМАЦІЯ_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 (далі – відповідач), у якій представниця позивача просить суд:
-визнати протиправною і скасувати постанову №1946-1 від 15.08.2025 у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в діях позивача відсутній склад інкримінованого йому правопорушення. Крім того, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 не було дотримано процедуру направлення військовозобов`язаного на проходження ВЛК, а також порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.
До суду від представника відповідача надійшов відзив, у якому він проти позову заперечив. Відзив обґрунтований тим, що під час складання оскаржуваної постанови посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 діяли у межах повноважень та відповідно до закону. У свою чергу, позивачем та його представницею не підтверджено наявність обставин, які би свідчили про істотне порушення норм матеріального чи процесуального права, які би тягнули скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.
До суду від представниці позивача надійшла відповідь на відзив, яку, на переконання суду, слід залишити без розгляду та відхилити з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Відповідно до ч. 5 ст. 159 КАС України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.
За обставин цієї справи представниця позивача подала відповідь на відзив, тобто документ, подання яких приписами процесуального закону для категорії справ, що в даному випадку розглядається судом, не передбачено.
В силу цитованих положень ч. 1 ст. 269 та ч. 5 ст. 159 КАС України суд вважає, що відсутні підстави для врахування відповіді на відзив, оскільки її подання для у справі, що розглядається, не передбачено, а подання додаткових пояснень у відповідності до ч. 5 ст. 159 КАС України суд необхідним не визнавав. 
Ухвалою від 25.02.2026 суддя прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, та витребував додаткові докази.
Ухвалою від 30.04.2026 задовольнив клопотання представниці позивача про поновлення строку звернення до суду, визнав поважними причини його пропуску та поновив відповідний строк.
У судове засідання позивач та його представниця не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подали, до суду від представниці позивача надійшла заява про розгляд справи без участі.
У судове засідання відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подав, у поданому відзиві представник відповідача просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Згідно з постановою №1946-1 від 15.08.2025 позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме – порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду.
Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, 15.08.2025 близько 15 год. 42 хв. позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в супроводі органів Національної поліції, де 15.08.2025 о 17 год. 00 хв. було встановлено, що останній порушує вимогу, передбачену ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач був направлений на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно з направленням №5608, виданого 15.08.2025 о 17 год. 00 хв., яке позивач підписати відмовився. Після рішення про направлення на проходження медичного огляду позивач проходження медичного огляду не пішов, на вимогу виконання свого обов`язку не реагував, та виразив категоричну ствердну відмову від проходження медичного огляду.
Дії позивача кваліфіковано за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Вважаючи вищезгадану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд виходив із такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Матеріали справи свідчать про те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Оскаржувана постанова та обставини, що стали підставою для її складання, датуються 15.08.2025, у зв`язку з чим слід застосовувати законодавство, яке діяло станом на 15.08.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 10.05.2025 громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема:
-прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
-проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
-виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції від 01.01.2025 особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
За приписами Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі – Положення №402), в редакції від 19.05.2025 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до пункту 1.1. глави 1 розділу ІІ Положення №402 в редакції від 19.05.2025 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Пунктом 6.2. глави 6 розділу ІІ Положення №402 в редакції від 19.05.2025 передбачено, що направлення із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, ТЦК та СП, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника). Зразок направлення наведено в додатку 14. 
Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.
Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції від 01.01.2025 громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.
Згідно з пунктом 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, (далі – Положення №154), в редакції від 06.05.2025 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема:
-ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”;
-здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
На час ухвалення оскаржуваної постанови діяв Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, (далі – Порядок №560) в редакції від 31.07.2025, який, зокрема, визначав: 
-механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
-процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів;
-процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи;
-процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення;
-організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби;
-процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
-механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.
Відповідно до пункту 3 Порядку №560 в редакції від 31.07.2025 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
За приписами пункту 6 Порядку №560 в редакції від 31.07.2025 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає, зокрема:
-оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України;
-прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
-проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;
За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби(пункт 21 Порядку №560 в редакції від 31.07.2025).
Відповідно до пункту 27 Порядку №560 в редакції від 31.07.2025 під час мобілізації громадяни викликаються з метою: районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.
Згідно з пунктом 28 Порядку №560 в редакції від 31.07.2025 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Пунктом 70 Порядку №560 в редакції від 31.07.2025 визначено, що порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони
Абзацами першим та другим пункту 74 Порядку №560 в редакції від 31.07.2025 передбачалося, що військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.
Направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване відповідно до пунктів 74-1 та 74-3 цього Порядку, повинно містити таку інформацію: реєстраційний номер та дату направлення, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), дату народження особи, яка направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, мету та дату початку медичного огляду військово-лікарською комісією, назву установи (закладу охорони здоров`я) та її поштову адресу. За бажанням військовозобов`язаних та резервістів такі направлення надсилаються в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.
Відповідно до положень пункту 74-1 Порядку №560 в редакції від 31.07.2025 для формування направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в електронній формі за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на таке направлення кваліфікований електронний підпис у день його формування (крім направлення, зазначеного у пункті 74-3 цього Порядку).
Направлення, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздруковане. У такому разі його паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.
Роздруковане направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту, військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення роздрукованого направлення військовозобов`язаним та резервістам під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
З аналізу вищезазначених норм слідує, що процедурі проходження позивачем медичного огляду передує формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію.
Крім того, при врученні направлення особі під підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації.
Між тим, суд зазначає про те, що відповідачем не підтверджено дотримання зазначеної процедури та етапності, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач для проходження медичного огляду викликався повісткою.
Натомість зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі працівників поліції.
Направлення, копію якого долучено до відзиву, суд оцінює критично, позаяк таке не містить ані QR-коду для зчитування, ані відомостей про його реєстрацію в журналі направлень.
Таким чином, відповідачем не доведено дотримання процесуальної форми як передумови для інкримінування позивачу вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Складання протоколу про адміністративне правопорушення не спростовує попередніх висновків суду, а тому сам протокол не є належним підтвердженням винуватості позивача у вчиненні правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Оскаржувана постанова сама по собі не являється доказом вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення. 
Така постанова за своєю правовою природою являється рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому власне передує фіксування цього правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).
За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Оскільки відповідачем належними та допустимими доказами не доведено законність спірної постанови, суд вважає, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень слід скасувати.
Позовні вимоги про визнання постанови протиправною поглинаються вимогами про скасування рішення відповідача з огляду на те, що перелік рішень, які суд згідно зі ст. 286 КАС України має право ухвалити, є вичерпним.
Відтак позов у частині визнання постанови протиправною слід залишити без задоволення.
З приводу позовних вимог про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення суд вказує про таке.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Суд зауважує, що означена норма адресована суб`єкту, який приймає рішення про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Між тим, у розглядуваній справі має місце перегляд рішення про притягнення особи (позивача) до адміністративної відповідальності.
Суд повторно наголошує, що вичерпний перелік рішень, які суд вправі ухвалити за результатами розгляду спору з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, відображено у ст. 286 КАС України.
Так, згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
У зв`язку з наведеним позовні вимоги про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення слід залишити без задоволення.
Частиною 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На переконання суду, в даному випадку на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України слід вийти за межі позовних вимог та з метою ефективного захисту прав позивача скасувати оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, що відповідає п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.
В силу приписів ч. 1 ст. 139 КАС України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245, 286 КАС України, суд
у х в а л и в:
позов задовольнити частково.
Скасувати постанову №1946-1 від 15.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.
У задоволенні решти позову відмовити повністю.
Стягнути на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя          В.Й. Данко