Справа № 364/516/26
Провадження № 3/364/182/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2026 суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л. А., розглянувши об`єднані адміністративні матеріали, що надійшли 21.05.2026 від Батальйону № 2 Полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі – Батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП) з протоколами про адміністративні правопорушення від 10.05.2026 серії ЕПР 1 № 661948, № 662730 та № 662719 щодо притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених відповідно частиною першою статті 130, частиною першою статті 130 та частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), –
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 10.05.2026 близько 01 год. 00 хв. по вул. Зарічна, 2 А, в с-щі Володарка Білоцерківського району Київської області, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, тим самим порушивши вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами, далі – Правила дорожнього руху).
Того ж дня близько 22 год. 51 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Р 18 між с. Біліївка та с. Антонів (на території Володарської об`єднаної територіальної громади), керував транспортним засобом марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за його згодою із застосуванням газоаналізатора «Драгер алкотест 7510 ARLM 0298», результат огляду 2,07 проміле, тим самим порушивши вимоги підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху. 
При цьому, ОСОБА_1 , керуючи названим транспортним засобом, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії та ніколи його не отримував, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху; це правопорушення було вчинено ним повторно протягом року.
Постановою суду від 25.05.2026, враховуючи, що всі три названі вище протоколи про адміністративні правопорушення складені відносно однієї і тієї ж особи, стосовно вчинення ним трьох адміністративних правопорушень, розгляд яких здійснюється одним і тим же судом, відтак на підставі частини другої статті 36 КУпАП у разі визнання його винуватим має бути накладено одне адміністративне стягнення, тому ці три судові справи було об`єднано в одне провадження, розгляд справи призначено на 05.06.2025.
У судові засідання 05.06.2026 та 12.06.2026 ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся поштою (судова повістка повернулась без вручення з відміткою «адресат відсутній»), а також за номером мобільного телефону згідно з його заявою (а.с. 7), повідомлення доставлені (а.с. 17, 20).
Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 08.03.2018 у справі «Михайлов проти України», від 06.10.2022 у справі «Бантиш проти України», від 06.10.2022 у справі «Пушкарьов проти України», щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, та враховуючи повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, не з`явився.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за наявними матеріалами справи без участі ОСОБА_1 – особи, щодо якої складено зазначені три протоколи про адміністративне правопорушення, суд виходить з такого. 
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 12.12.2024 у справі № 990SCGC/20/24, провадження № 11-222сап24, суддя має забезпечити необхідний баланс між дотриманням прав сторони і розглядом справи протягом встановленого законом строку або хоча б у розумні строки. При цьому розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи.
Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначені статтею 268 КУпАП, за частиною першою якої така особа має право, зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката тощо. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
При цьому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, статтею 126, 130 КУпАП, не є обов`язковою (частина друга статті 268 КУпАП). 
Суд виходить з того, що добросовісна участь особи у процесі вирішення справи щодо неї полягає в активній її участі в розгляді справи, недопущенні зловживань наданими правами, а безпідставне затягування справи нівелює завдання КУпАП, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1). 
При цьому, інститут строків у судових провадженнях сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників судового процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Відповідно до норм статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» судом застосовуються рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерело права.
Так, згідно з практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням… Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (зокрема, рішення від 28.05.1985 у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства», рішення від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України»).
У своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, ЄСПЛ виходив з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить по умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03), а так само в інших справах ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Отже, особа повинна добросовісно ставитися до користування своїми процесуальними правами, виконання своїх обов`язків, має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби національного законодавства для прискорення процедури слухання, не затягувати розгляд справи.
Подібні висновки і підходи застосовує також Верховний Суд у своїй практиці (зокрема, ухвали Касаційного кримінального суду від 16.12.2024 у справі № 341/546/19, Касаційного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі № 440/17704/23, Касаційного цивільного суду від 10.03.2025 у справі № 760/27605/20). 
Зважаючи на викладене та беручи до уваги, що ОСОБА_1 обізнаний про складання щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені частиною п`ятою статті 126, частиною першою статті 13 КУпАП, повідомлений під час складення цих протоколів, що справа буде розглянута Володарським районним судом Київської області за викликом, не залишив жодних дійсних контактних відомостей з метою забезпечення його повідомлення судом про розгляд справи, окрім адреси місця проживання, за якою він пошти не отримує, а також номера мобільного телефону, на який було направлено повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, самостійно також не вживав заходів щодо отримання інформації про розгляд справи щодо нього, а так само не повідомляв суд про причини неможливості бути присутнім під час розгляду справи судом, заяв/клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, враховуючи, що згідно з положеннями статті 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за статтями 126, 130 КУпАП, не є обов`язковою, за таких обставин суд з метою забезпечення розгляду справи у розумні строки, вбачає можливим розглянути справу в межах складених відносно названої особи протоколів про адміністративне правопорушення та на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши відомості, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення і доданих до них матеріалах, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Відповідно до норм Закону України «Про дорожній рух» до учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії (частина друга статті 14), які зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (абзаци другий, четвертий частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух»). Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (стаття 52 цього Закону).
За змістом абзаців другого, третього, п`ятого частини другої статті 16 названого Закону водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Аналогічно підпункт «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху вимагає від водія механічного транспортного засобу мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно з вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до підпункту «а» пункту 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані, зокрема, алкогольного сп`яніння.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29.06.2007) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За порушення наведених вимог Правил дорожнього руху передбачено притягнення водіїв до адміністративної відповідальності відповідно за статтями 126, 130 КУпАП. 

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП містить кілька окремих (самостійних) складів адміністративних проступків, які відрізняються за об`єктивною стороною (зовнішнім проявом):
1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;
2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;
3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного проступку, так само як і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів – у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (з подальшими змінами).
При цьому ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 розділу І Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зі змінами).
Крім того, статтею 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Названа стаття встановлює відповідальність за декілька правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортним засобом без відповідних документів. Так, зокрема, частина п`ята цієї статті передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначених правопорушень підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема: 
– відомостями, викладеними у протоколах про адміністративні правопорушення від 10.05.2026 серії ЕПР 1 № 661948, № 662730 та № 662719, які є одним із джерел доказів у силу частини першої статті 251 КУпАП та з яких вбачається, що ці протоколи складені уповноваженою на те особою, зміст протоколів відповідає вимогам статті 256 КУпАП та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративних правопорушень, виходячи з характеру вчинених дій та з урахуванням диспозицій відповідних норм (статей) КУпАП;
– довідкою щодо наявності посвідчення водія від 10.05.2026, з якої вбачається відсутність відомостей про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на керування транспортними засобами;
– актами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з запахом алкоголю з порожнини рота, поведінкою, що не відповідає обстановці;
– направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ВСР «Володарська лікарня», в якому також зафіксовано наявність перелічених вище ознак алкогольного сп`яніння;
– письмовою розпискою ОСОБА_1 , який зобов`язався не керувати названим вище транспортним засобом;
– рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 2 Батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП, з якого вбачається, що під час вільного патрулювання 10.05.2026 о 01:00 на вул. Зарічна в с-щі Володарка Білоцерківського району Київської області було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював рух в комендантську годину. Під час спілкування з водієм та перевірки документів, згідно з відомостями бази «ІПНП», було виявлено, що останній не має посвідчення водія відповідної категорії та ніколи його не отримував, також були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в найближчому медичному закладі категорично відмовився. Під час спілкування водій повідомив, що дійсно вживав алкоголь перед тим, як сісти за кермо, про відповідальність було повідомлено;
– копією постанови по накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7173505 від 10.05.2026, з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн;
– результатом тесту на алкоголь від 10.05.2026 № 1540, що вказує на вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 з результатом 2,07 проміле;
– рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 2 Батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП, з якого вбачається, що під час вільного патрулювання 10.05.2026 о 22:51 на на автодорозі Р 18 між с. Біліївка та с. Антонів (на території Володарської об`єднаної територіальної громади), на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час перевірки документів було встановлено, що останній не має посвідчення водія відповідної категорії та ніколи його не отримував, вчиняє правопорушення повторно протягом року. Також були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора ««Драгер алкотест 7510 ARLM 0298», результат огляду 2,07 проміле. Проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я до лікаря-нарколога водій категорично відмовився;
– оптичними дисками з відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції № 476671, № 476739, № 476396 та № 476394 від 10.05.2026, які повністю узгоджуються з обставинами, викладеними у протоколах про адміністративні правопорушення, а також в названому вище рапорті поліцейського.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом) підтверджено також наявною в справі копією відповідної постанови серії ЕНА № 7093217 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яка винесена 27.04.2026, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.
Суд також зазначає про відсутність підстав для сумнівів у належності і допустимості перелічених доказів, оскільки ці докази отримані відповідно до вимог чинного законодавства України уповноваженими на те посадовими (службовими) особами, а викладена у протоколах інформація відповідає обставинам, зафіксованим на долучених до них відеозаписах.

У зв`язку з наведеним вище суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за частиною першою статті 130 КУпАП як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, та за частиною п`ятою статті 126 КУпАП як повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною другою цієї статті (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом).
Обставин, що обтяжують його відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених статтею 35 КУпАП, а так само обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених статтею 34 КУпАП, судом не встановлено.
Разом з тим за приписами частини другої статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
З огляду на це та враховуючи особу правопорушника, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність обставин, суд дійшов до висновку, що на правопорушника ОСОБА_1 , слід накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією частини п`ятої статті 126 КУпАП, як більш серйозного правопорушення, у виді штрафу у фіксованому розмірі з позбавленням права керування транспортними засобами на мінімальний встановлений законом строк без оплатного вилучення транспортного засобу; інші види адміністративних стягнень не передбачені санкцією названої статті; підстав для оплатного вилучення транспортного засобу судом не вбачається, зокрема, й через відсутність відповідних даних щодо транспортного засобу в матеріалах справи.
Крім того, на підставі статті 40-1 КУпАП з порушника слід стягнути судовий збір на користь держави у встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір» розмірі.
Керуючись частиною п`ятою статті 126, частиною першою статті 130, а також статтями 33-36, 40-1, 221, 247, 251, 252, 268, 276, 277, 283-285, 294, 300, 307, 308 КУпАП, суд – 
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні 10.05.2026 близько 01 год. 00 хв. адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні 10.05.2026 близько 22 год. 51 хв. адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні 10.05.2026 близько 22 год. 51 хв. адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП.
Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку частини другої статті 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений протягом 15 днів, у разі несплати штрафу у цей строк постанова суду надсилається для примусового виконання, а штраф буде стягнуто у подвійному розмірі (статті 307, 308 КУпАП). 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у дохід держави судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп. судового збору в дохід держави на рахунок: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Надіслати копії цієї постанови суду ОСОБА_1 , а після набрання законної сили – прокуророві та до Батальйону № 2 ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП – до відома і виконання відповідно.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначеного десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Суддя        Л. А. Макаренко 

Постанова набрала законної сили з "_____"_________ 202____ року.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.