Єдиний унікальний номер 722/600/26
Номер провадження 2-а/722/13/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року Сокирянський районний суд Чернівецької в складі:
головуючого судді   Суського О.І.,
при секретарі    Кушнір І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником позивача – адвокатом Радамовським Миколою Миколайовичем до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
До Сокирянського районного суду Чернівецької області звернувся представник позивача – адвокат Радамовський М.М. із адміністративним позовом, в якому просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити його, а також визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №3761 від 30.10.2025 року, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17000 грн., а також закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.10.2025 року позивач, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , пройшов військову лікарську комісію та був мобілізований як військовозобов`язаний до Національної гвардії України, де починаючи з 20.10.2025 року і по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Того ж дня, 16.10.2025 року, при прибутті ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на нього було складено адміністративний протокол про вчинене ним адміністративне правопорушення №3761 від 16.10.2025 року за ч.3 ст.210-1 КУпАп, з яким він не був ознайомлений належним чином, в ньому не підписувався та другого примірника на руки не отримував.
Вже перебуваючи на службі йому стало відомо, що його картковий рахунок, відкритий у КБ «ПриватБанк» заблокований державним виконавцем Сокирянського відділу ДВС та списано кошти на загальну суму 12629,99 грн. Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що 16.10.2025 року ОСОБА_1 було надіслано повістку засобами поштового зв`язку про виклик з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 . З проставленої оператором Укрпошти відмітки про відсутність ОСОБА_1 за адресою задекларованого місця проживання вбачається, що даний громадянин відповідно до п.41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 року №560, був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак на вказаний у повістці час та дату не з`явився та про поважні причини неявки не повідомив, а тому своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) порушив вимоги абз.3 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.1, 2 ст.17 ЗУ «Про оборону», що призвело до порушення вищенаведеного законодавства, вчиненого в особливий період, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Також зі змісту оскаржуваної постанови стало відомо, що позивач на розгляд справи про адміністративне правопорушення не з`явився, хоча згідно даних адміністративного протоколу нібито був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та на нього накладено штраф у сумі 17000,00 грн., з чим він не погоджується, оскільки в порушення вимог ст.283 КУпАП, викладені в оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності, а інкриміноване йому адміністративне правопорушення він не вчиняв.
Крім цього, зазначає, що працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 на час розгляду справи було відомо, що ОСОБА_1 17.10.2025 року мобілізований та проходить службу в Національній гвардії України, а тому не може бути присутнім на розгляді справи, розгляд справи у його присутності не проводився, обставини вчинення інкримінованого йому правопорушення не встановлювались, його пояснення не заслуховувалися, письмові докази не оглядались, а також він був позбавлений права на захист, як того вимагає Закон, тому постанова №3761 від 30.10.2025 року є незаконною та підлягає скасуванню.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2026 року дана позовна заява передана до провадження судді Суського О.І.
Ухвалою суду від 06.04.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, поновлено строк для звернення до суду з позовом та постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та витребувано з  ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали справи, на підставі яких винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210-1КУпАП. 
Позивач та відповідач не надавали до суду клопотань про розгляд даного позову в загальному порядку.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслав відзив на позовну заяву та витребувані матеріали справи.
Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, а також докази по справі, встановив наступне.
Що згідно копії паспорта громадянина України № НОМЕР_2 виданого 23.05.2025 року органом 7321, прізвище, ім`я та по батькові позивача зазначені як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.
Відповідно ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до статті 235 КУпАП військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про неявку на виклик у військовий комісаріат, (статті 210, 210-1, 211 - 211-6).
Від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари
Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154 (зі змінами), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Суд зазначає, що положення ч.3 ст.37 та ч.11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачають обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів після прибуття до нового місця проживання в семиденний строк стати на військовий облік, а також у разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку.
Так з фабули Протоколу про адміністративне правопорушення №3761 від 16.10.2025 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , складеного начальником групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що 16.10.2025 року встановлено, що громадянину ОСОБА_1 було надіслано повістку засобами поштового зв`язку про виклик з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 . З проставленої оператором Укрпошти відмітки про відсутність ОСОБА_1 за адресою задекларованого місця проживання вбачається, що даний громадянин відповідно до п.41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 року №560, був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак на вказаний у повістці час та дату не з`явився та про поважні причини неявки не повідомив, а тому своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) порушив вимоги абз.3 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.1, 2 ст.17 ЗУ «Про оборону», що призвело до порушення вищенаведеного законодавства, вчиненого в особливий період, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
30.10.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №3761 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
ОСОБА_1 на розгляд даної справи не з`явився, хоча згідно протоколу був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про поважні причини неявки не повідомляв.
Відповідно до копії повістки №1062627 ОСОБА_1 необхідно було з`явитися 24.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних. Дана повістка згідно вих. №9502 від 20.11.2024 року була надіслана на адресу позивача 08.11.2024 року, та як вбачається з відмітки «Укрпошти» повернута 18.11.2024 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з абзацом 4 пункту 1 частини 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3633-ІХ, під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX:
громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Аналіз викладених норм законодавства свідчить про те, що громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, мали три шляхи для уточнення своїх персональних даних з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме шляхом:
- прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання;
- шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг;
- через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Однак суд вважає, що згідно з п.41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Проаналізувавши вищевказану норму в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що оскільки повістку №1530510 надіслано ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку, із копії конверту та довідки про причини повернення/досилання слідує, що поштове відправлення, повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. 
Таким чином, суд зауважує, що поштове відправлення було повернуто у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, але доказів обізнаності позивача щодо наявності поштового відправлення не надано.
Оскільки позивач не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ним не було порушено абз. 1 ч.1 та абз. 12 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час дії особливого періоду, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.
Крім того, суд звертає увагу, відповідно примітки до ст.210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач володіє щодо останнього вичерпними обліковими даними.
Сам факт проходження позивачем військової служби свідчить про виконання ним конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та обізнаність державних органів про його статус військовослужбовця, що виключає наявність умислу на ухилення від виконання вимог законодавства про мобілізацію та військовий облік, що підтверджується копією довідки №1518 виданої 09.12.2025 року командиром військової частини, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі та працює у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 20.10.2025 року по теперішній час.
Суд зауважує, що норма ст.210-1 КУпАП є бланкетною, та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.
Разом з тим, посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, як у Протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній Постанові відсутні, однак в оскаржуваній Постанові, не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а отже, не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, що не відповідає наведеним вище вимогам.
При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 вимог ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
З огляду на вимоги п.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де зазначено, що поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
Відповідно до ч.ч.1, 2ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Суд враховує, що на момент винесення оскаржуваної постанови позивач проходив військову службу у Збройних Силах країни, тобто виконував військовий обов`язок, а відомості про нього перебували у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідних реєстрів.
За таких обставин відсутні докази умисного ухилення від виконання вимог законодавства про мобілізацію та військовий облік, а тому у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
На підставі вище викладеного та те, що позивач надав суду докази, які підтверджують поважність причин неприбуття позивача ОСОБА_1  у визначений строк, суд вважає, що постанова ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_4 №3761 від 30.10.2025 року про накладання штрафу на позивача, є протиправною і незаконною, оскільки відповідачем не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Оскаржувана позивачем постанова наведеним вимогам не відповідає, оскільки прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП (зокрема, без урахування положень примітки до ст.210 КУпАП), необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, які є важливими для прийняття такого рішення, а відтак, підлягає скасуванню.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, тому позов, в межах заявлених вимог, підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом звільнений від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач є суб`єктом владних повноважень, то судовий збір слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст.2, 6-9, 72-77, 132, 139, 229, 241-246, 250, 255, 268, 269, 271, 286 КАС України, ст.ст.210, 210-1 КУпАП суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , поданий представником позивача – адвокатом Радамовським Миколою Миколайовичем до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Визнати незаконною та скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №37616 від 30.10.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) гривень.
Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, МФО - 899998) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів після оголошення рішення суду до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя: