ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 р. 	Справа № 520/12277/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. , Семененко М.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2026, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., повний текст складено по справі № 520/12277/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд:
визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області щодо проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1.17, у розмірі 1.11, у розмірі 1.11, у розмірі 1.14, у розмірі 1.197, у розмірі 1.0796, у розмірі 1.115, у розмірі 1.121;
зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 7 763.17 грн, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1.17 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», починаючи з 01.03.2019, у розмірі 1.11 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 за № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», починаючи з 01.03.2021, у розмірі 1.11 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», починаючи з 01.03.202, у розмірі 1.14 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», починаючи з 01.03.2022, у розмірі 1.197 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», починаючи з 01.03.2023, у розмірі 1.0796 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», починаючи з 01.03.2024, у розмірі 1.115 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат, та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», починаючи з 01.03.2025, у розмірі 1.121 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році», починаючи з 01.03.2026, та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.202.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2026 позовна заява була залишена без руху та надано строк на усунення недоліків десять днів з моменту отримання ухвали шляхом надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 9 318.40 грн та заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку, з наданням до суду відповідних доказів. 
18.05.2026 до Харківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій просить суд:
визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області щодо проведення індексації моєї пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 , у розмірі 1.17, у розмірі 1.11, у розмірі 1.11, у розмірі 1.14, у розмірі 1.197, у розмірі 1.0796, у розмірі 1.115, у розмірі 1.121;
зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 7 763.17 грн, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, починаючі з 01.03.2019 по дату надання цього позову до суду та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 .
Щодо поновлення строків звернення до суду в заяві про уточнення позовних вимог зазначено зокрема, що спірні правовідносини стосуються соціальних прав позивача, а отже не можуть бути обмежені будь-яким строком.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2026 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2025 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2026 у справі № 520/12277/26 приведено наступне: «Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є вісім вимог немайнового характеру, а саме щодо бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області щодо проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1.17, у розмірі 1.11, у розмірі 1.11, у розмірі 1.14, у розмірі 1.197, у розмірі 1.0796, у розмірі 1.115, у розмірі 1.121, а отже ставка судового збору за подання даного позову становить 10 649.60 грн». Водночас в ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2026 у справі № 520/12277/26 визнано, що спірні правовідносини стосуються соціальних прав позивача. Якщо ж бути більш точним, то йдеться про одне порушення соціального права: ухилення ГУ ПФУ в Харківській області від індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за період з 01.03.2019 по дату надання цього позову до суду.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання ухвали суду від 15.05.2026 позивачем не надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 9 318.40 грн. При цьому суд наголосив, що стилістична зміна позовних вимог не змінює в спірних правовідносинах розмір судового збору. Суд дійшов висновку, що станом на 25.05.2026 позивач не усунув недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення позовної заяви, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частина 1 ст. 5 КАС України визначає, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Частиною другою статті 171 КАС України визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
При цьому, як установлено частиною третьою статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Частинами першою та другою статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
У цій справі, як вже зазначалося, підставою для постановлення судом першої інстанції ухвали про повернення позовної заяви ОСОБА_1 слугував його висновок про те, що позивачем у позові заявлено в сукупності вісім вимог немайнового характеру (вісім окремих випадків незастосування різних коефіцієнтів індексації середньої заробітної плати (у розмірі 1.17, у розмірі 1.11, у розмірі 1.11, у розмірі 1.14, у розмірі 1.197, у розмірі 1.0796, у розмірі 1.115, у розмірі 1.121), тому судовий збір за подання такого позову підлягає сплаті у загальному розмірі 10 649.60 (1 331.20 х 8), у зв`язку із чим позивачу належить доплатити 9 318.40 грн судового збору та надати до суду відповідний доказ, про що було зазначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 15.05.2026, однак позивач не усунув такий недолік позовної заяви у встановлений судом строк, тому є підстави для застосування пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
При цьому, як встановив суд, позивачем до позову додано документ про сплату судового збору в розмірі 1 331.20 грн, який відповідає сумі судового збору, яка підлягає сплаті фізичною особою за одну вимогу немайнового характеру.
Колегія суддів зазначає, що згідно з частиною другою статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Частиною першою статті 4 Закону України № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України № 3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як установлено частиною третьою статті 6 Закону України № 3674-VI, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
У той же час, за змістом пункту 23 частини першої статті 4 КАС України похідна позовна вимога - це вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Колегія суддів зазначає, що, перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені в позові, суду першої інстанцій у цій справі необхідно було врахувати, що вимога про визнання протиправним акта, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися їх вчинення тощо), які є наслідком протиправності акта, дій чи бездіяльності, є однією вимогою.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач заявив одну позовну вимогу немайнового характеру, яка стосується оскарження бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку його пенсії для забезпечення її індексації із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
При цьому інша заявлена вимога є похідною і стосуються порядку і способу, яким, на думку позивача, має бути обчислена його пенсія та здійснена її виплата.
Суд же першої інстанції, неправильно вказавши кількість заявлених позовних вимог, припустився помилки при визначенні розміру судового збору, який необхідно було сплатити за подання позовної заяви, і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про не усунення позивачем недоліку позовної заяви й наявність підстав для її повернення у зв`язку із цим.
При цьому, констатуючи в ухвалі про залишення позову без руху, що позов в сукупності містить вісім вимог немайнового характеру (вісім окремих випадків незастосування різних коефіцієнтів індексації середньої заробітної плати (1.17, 1.11, 1.14, 1.197, 1.0796, 1.115, у розмірі 1.121)), суд першої інстанції не навів відповідних обґрунтованих й прийнятних мотивів, з посиланням на відповідні норми права, за яких він дійшов до такого висновку. Також, суд не врахував, що індексація пенсій повинна проводитись щорічно відповідно до означених вище постанов Уряду України та з урахуванням приписів частини другої статті 42 Закону України № 1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії із застосуванням відповідних коефіцієнтів збільшення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 08.06.2026 у справі № 420/5866/26. 
Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
За пунктом 1 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
За встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви не було з`ясовано всіх фактичних обставин, що мають значення для вирішення цього питання, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2026 по справі № 520/12277/26 скасувати.
Справу № 520/12277/26 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий   М.О. Семененко