ОКРЕМА ДУМКА

20 травня 2026 року 
м. Київ

справа №160/12842/25
адміністративне провадження №К/990/11522/26
1. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду (далі - Верховний Суд) 14.05.2026 розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.03.2026 у справі №160/12842/25 за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ Запорізькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. 
2. Верховний Суд в цій справі ухвалив постанову, якою касаційну скаргу задовольнив, скасував постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.03.2026, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2025 - залишив без змін.
Короткий виклад історії справи 
3.  ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ Запорізькій області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №490/03-16 від 29.04.2025 №045750029678; зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити з 08.10.2024 перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 №42 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум.
4. Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 17.07.2025 позов задовольнив.
Таке рішення суд першої інстанції ухвалив, оскільки вважав, що ГУ ПФУ в Запорізькій області безпідставно відмовило позивачу в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання з покликанням на закони про Державний бюджет України на 2023 та 2024 роки, за нормами яких прожитковий мінімум для працездатних осіб, що застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді є однаковим, і відповідно посадовий оклад судді порівняно з 2021 роком є незмінним. Відтак суд першої інстанції визнав наявними правові підстави для здійснення перерахунку з 08.10.2024 щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 №42. 
5. Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 10.03.2026 скасував рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2025 та ухвалив у цій справі нову постанову, якою в задоволенні позову відмовив повністю. 
Своє рішення суд апеляційної інстанції обґрунтував, зокрема тим, що починаючи з 2021 року окремими приписами законів про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн. Отже, цими законами встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді. До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов, врахувавши правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо критерію застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів (2102,00 грн), починаючи із 2021 року, висловлену в постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24. 
Встановлені обставини справи
6.  ОСОБА_1 з 08.10.2024 отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці згідно із Законом України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII).
7. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2025 у справі №160/26919/24 зобов`язано Дніпропетровський окружний адміністративний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 07.10.2024, виходячи з розміру суддівської винагороди судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII та статті 7 Закону України від 09.11.2023 №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі - Закон №3460-IX) із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3028,00 гривень.
8. На виконання зазначеного судового рішення Дніпропетровський окружний адміністративний суд видав ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду від 21.03.2025 №42.
9. Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №490/03-16 від 29.04.2025 №045750029678 відмовлено позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з мотивів незмінності з 2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з якого встановлюється базовий розмір посадового окладу судді.
Постанова Верховного Суду (основні мотиви)
10. Верховний Суд, оцінивши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права до спірних правовідносинах та дотримання процесуальних норм у межах доводів, наведених в касаційній скарзі, дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував відповідні норми матеріального права, у наслідок чого помилково скасував законне рішення суду першої інстанції.
11. Постанову вмотивовано тим, що в питанні застосування статті 135, статті 142 Закону №1402-VIII, статті 7 Закону №3460-IX в правовідносинах, побідних до тих, що склалися у розглядуваній справі, Верховний Суд послідовно підтримує висновки, висловлені у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 17.02.2026 у справі №200/2309/25, згідно з якими для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік, тому в разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
12. У підсумку Верховний Суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 №42 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Мотиви окремої думки
13. Не погоджуюсь з мотивами судового рішення, а тому відповідно до частини третьої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) висловлюю свою окрему думку з таких міркувань.
14. Спір у цій справі стосується питання наявності підстав для перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з огляду на збільшення з 01.01.2024 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 3028,00 грн.
15. Згідно із частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
16. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17. Указана норма Конституції України означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
18. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, а також форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
19. Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
20. У преамбулі Закону №1402-VIII зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
21. Статтею 4 Закону №1402-VIII унормовано, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
22. Питання виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці врегульоване статтею 142 Закону №1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
23. Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VІІI суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативними актами.
24. Так, згідно із частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. 
25. Частиною третьою статті 4 Закону України від 15.07.1999 №966-XIV «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
26. За змістом статті 7 Закону №3460-IX, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, з 01.01.2024 встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 гривні.
27. Водночас вказана норма передбачала й те, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2024 становить 2102 гривні (абзац п`ятий).
28. Маю зауважити, що визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (законом) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. 
29. Так, Конституційний Суд України у своїх рішеннях (зокрема від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 01.12.2004 №19-рп/2004, від 11.10.2005 №8-рп/2005, від 22.05.2008 №10-рп/2008, від 03.06.2013 №3-рп/2013, а також від 04.12.2018 №11-р/2018) неодноразово наголошував, що однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; установлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу.
30. Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є похідним від розміру суддівської винагороди діючого судді.
31. Єдність статусу судді означає однаковість нормативного способу розрахунку цих виплат і не допускає автономного коригування їх елементів, який суд вважатиме доцільним. 
32. Відмінний підхід має наслідком ситуацію, коли довічне грошове утримання судді обчислюється у спосіб, що не відповідає чинному порядку визначення суддівської винагороди діючих суддів. Такий підхід порушує принцип єдності правового регулювання.
33. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24, проаналізувавши, серед іншого, положення статті 135 Закону №1402-VIII у взаємозв`язку з положеннями Законів про Державний бюджет України починаючи з 2021 року, зокрема й статті 7 Закону №3460-IX, сформулювала висновок про необхідність застосування показника 2102 грн у відповідному бюджетному періоді для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.
34. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду також підкреслила, що наведені приписи абзацу п`ятого статті 7 Закону №3460-IX є чинними, Конституційний Суд України не визнавав їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). 
35. Переконана, що наведені висновки Великої Палати Верховного Суду прямо і однозначно стосуються обчислення розміру суддівської винагороди і, як наслідок, розміру довічного грошового утримання суддів, виходячи з базового розміру прожиткового мінімуму для визначення посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн, який визначався починаючи з 2021 року у Законах про Державний бюджет України на відповідний рік.
36. Отже, такі висновки мають універсальний характер та безпосередньо стосуються спірних правовідносин.
37. Водночас Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 17.02.2026 у справі №200/2309/25, на яку покликається Верховний Суд у цій справі, висновуючи про протиправність застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн, який застосовується для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді на підставі абзацу п`ятого статті 7 Закону №3460-IX, фактично застосувала підхід, відмінний від викладеного у наведеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду.
38. Частиною четвертою статті 346 КАС України встановлено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.
39. Порядок передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду визначено в статті 347 КАС України.
40. Однак як справа №200/2309/25, так і справа №160/12842/25 не були передані на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
41. Таким чином, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 17.02.2026 у справі №200/2309/25 фактично відступила від правової позиції у подібних правовідносинах, викладеної в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, без дотримання передбаченої законом процедури, що суперечить принципам єдності судової практики та передбачуваності правозастосування.
42. З огляду на зазначене вважаю, що у цій справі Верховний Суд мав керуватися саме правовою позицією Великої Палати Верховного Суду щодо застосування абзацу п`ятого статті 7 Закону №3460-IX, висловленою у постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24, або ж передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до вимог частини четвертої статті 346 КАС України.
43. У контексті обставин цієї справи варто підкреслити і те, що за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді здійснюється у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 
44. Однак у цій справі судовим розглядом не встановлено наявності такої підстави для здійснення раніше призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання.
45. На підставі викладеного переконана, що Верховний Суд мав би касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.03.2026 без змін. 

...........................

Н.В. Шевцова,
Суддя Верховного Суду