ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" квітня 2026 р. Справа № 910/5049/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Алданової С.О.
суддів: Корсака В.А. 
Євсікова О.О. 

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"
на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 
у справі № 910/5049/25 (суддя Полякова К.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингфінанс"
до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"
про витребування майна та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ: 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингфінанс" (далі - позивач; ТОВ "Лізингфінанс") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (надалі - відповідач; ДСГП "Ліси України"; апелянт; скаржник) про витребування транспортного засобу марки Renault Duster, номер кузова НОМЕР_1 , 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також стягнення 792 224 грн пені та 375 764,60 грн неустойки.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 позовні вимоги ТОВ "Лізингфінанс" задоволено частково. Витребувано в Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на користь ТОВ "Лізингфінанс" транспортний засіб марки Renault Duster, номер кузова НОМЕР_1 , 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на користь ТОВ "Лізингфінанс" 7 818 (сім тисяч вісімсот вісімнадцять) грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
За висновками місцевого господарського суду, наявним є обов`язок у відповідача з повернення на користь позивача предмета лізингу згідно з положеннями статей 785 ЦК України.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 в частині задоволеної вимоги про витребування майна. У цій частині позовних вимог прийняти по справі № 910/5049/25 нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "Лізингфінанс" відмовити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що місцевим господарським судом всебічне, повне та об`єктивне з`ясування дійсних обставин справи здійснено не було, а тому оскаржуване рішення у відповідній частині є незаконним та необґрунтованим.
Апелянт зазначає, що оскільки у межах справи № 910/8400/24 встановлено, що договір лізингу № 210615/ОЛ-0288 від 15.06.2021, на підставі якого пред`явлено позов у даній справі, припинив свою дію ще до настання моменту правонаступництва прав та обов`язків ДП «Рава-Руське лісове господарство» до ДСГП «Ліси України», то достатні правові підставидля задоволення позовних вимог у даній справі, що самостійно визначені позивачем при звернені до суду з позовом, - були відсутні.
Скаржник також акцентує, що суд першої інстанції у своєму рішенні хоч і встановив факт достроково розірвання договору лізингу № 210615/ОЛ-0288 від 15.06.2021 ще до моменту правонаступництва ДП «Ліси України», однак ухвалив витребувати у скаржника спірний транспортний засіб на підставі іншого (нового) договору лізингу від 25.04.2023, що на визначеній позивачем матеріально-правовій підставі позову не відповідає та порушує принцип диспозитивності.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2025, апеляційна скарга в справі № 910/5049/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/5049/25. Розгляд апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/5049/25 призначено на 08.12.2025.
На адресу апеляційного господарського суду від ТОВ "Лізингфінанс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. За твердженнями ТОВ "Лізингфінанс", суд І-ої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність у відповідача обов`язку з повернення на користь позивача предмета лізингу.
Розгляд справи відкладався. 
Представник апелянта в судовому засіданні 20.04.2026 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.
У судовому засіданні представники позивача проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін. 
Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 15.06.2021 між позивачем (лізингодавець) та відповідачем (лізингоодержувач) укладено договір оперативного лізингу (оренди) № 210615/ОЛ-0288 (скорочено - Договір лізингу; Договір), згідно пункту 1.1. якого його предметом є надання лізингодавцем в тимчасове платне користування лізингоодержувачу майна (неспоживча річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно законодавства України до основних фондів), набуте лізингодавцем у власність у продавця/виробника, відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (замовлення та додаток № 1 Договору) (за текстом Договору - майно або предмет лізингу) для підприємницьких цілей на визначений Договором строк, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.
Відповідно до пункту 1.5. Договору лізингу предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії цього Договору і після його закінчення підлягає поверненню лізингодавцю.
Строк лізингу становить 36 (тридцять шість) місяців з дня підписання Акта приймання-передачі предмета лізингу (пункт 2.1. Договору лізингу).
Пунктом 3.1. Договору сторони погодили, що розмір місячних лізингових платежів та місячного нарахування лізингового платежу, визначений в Додатку №2 до даного Договору.
Згідно з пунктом 4.8. Договору лізингу у випадку дострокового припинення Договору лізингу лізингоодержувач зобов`язаний повернути лізингодавцеві предмет лізингу в стані, в якому він його одержав, з врахуванням нормального зносу, який визначається у відповідності з нормами амортизації.
За змістом пункту 11.1.1. Договору лізингодавець має право у межах строку дії цього Договору на дострокове повернення предмета лізингу у випадку несплати лізингоодержувачем лізингового платежу в повному обсязі протягом одного місяця з дня настання строку платежу, встановленого у Графіку сплати та нарахування лізингових платежів (Додаток №2 до Договору).
Відповідно до пункту 11.2. Договору в випадку виникнення будь-якої з підстав, передбачених в пунктах 11.1.1-11.1.5. цього Договору лізингодавець направляє лізингоодержувачу письмову вимогу про дострокове повернення предмета лізингу у безспірному порядку згідно з виконавчим написом, учиненим у нотаріальній конторі із зазначенням строку його передачі. У випадку одержання такого повідомлення лізингоодержувач зобов`язаний повернути предмет лізингу лізингодавцю. Всі витрати, пов`язані з доставкою предмета лізингу лізингодавцю, несе лізингоодержувач. Процедура дострокового повернення предмета лізингу здійснюється у відповідності з чинним законодавством України і цим Договором.
Згідно з пунктом 18.2. Договору лізингу останній діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань і припиняє свою дію у момент закінчення строку лізингу, встановленого п. 2.1. даного договору. 
Як слідує зі специфікації № 1 (додаток № 1 до Договору) предметом лізингу є легковий автомобіль марки Renault Duster, номер кузова НОМЕР_1 , 2021 року випуску, вартістю 521 200,00 грн з ПДВ.
У Додатку № 2 до Договору лізингу погоджено графік щомісячних лізингових платежів з 15.07.2021 по 15.06.2024, а також їх загальна вартість 685 614, 96 грн з ПДВ.
30.06.2021 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено форвардний контракт на продаж транспортного засобу (далі - Форвардний контракт), в п. 1.1. якого сторони погодили, що після закінчення дії Договору лізингу від 15.06.2021, але не пізніше 30.06.2024, продавець зобов`язується продати транспортний засіб, що був переданий ним в користування (в оренду), відповідно до специфікації (Додаток №1 до Договору лізингу від 15.06.2021) яка є невід`ємною частиною Договору оперативного лізингу та характеристики транспортного засобу (Додаток № 1 до форвардного контракту на продаж транспортного засобу від 30.06.2021), яка є невід`ємною частиною Контракту, а покупець має право його купити.
Відповідно до пункту 7.1. Форвардного контракту останній вступає в юридичну силу з моменту його підписання і діє до передачі транспортного засобу відповідно до умов контракту.
У додатку №1 до Форвардного контракту зазначено, що продажу підлягає легковий автомобіль марки Renault Duster, номер кузова НОМЕР_1 , 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Відповідно до пункту 1 наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 04.11.2022 № 972 "Про припинення державного підприємства "Рава-Руське лісове господарство" та затвердження складу Комісії з припинення", ДП "Рава-Руське лісове господарство" припинено шляхом реорганізації, а саме у спосіб приєднання до ДСГП "Ліси України". Згідно з наказом ДСГП "Ліси України" від 12.01.2023 № 115 за філією "Рава-Руське лісове господарство" закріплено майно, права та обов`язки, які передані за передавальним актом, затвердженим наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 12.01.2023 №115 "Про затвердження передавального акту державного підприємства "Рава-Руське лісове господарство". 
04.01.2023 за Актом приймання-передачі (повернення з оперативного лізингу) основних засобів згідно Договору лізингу від 15.06.2021 ДП "Рава-Руське лісове господарство" повернуло предмет лізингу (транспортний засіб).
25.04.2023 сторонами укладено Додаткову угоду до Договору лізингу від 15.06.2021, згідно з пунктом 1 якої у зв`язку з припиненням діяльності ДП "Рава-Руське лісове господарство", що виступало стороною Договору лізингу від 15.06.2021 та передачею його активів до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", сторони вирішили замінити сторону Договору, а саме лізингоодержувача: з ДП "Рава-Руське лісове господарство" на Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України".
У пункті 2 Додаткової угоди від 25.04.2023 сторони погодили, що строк лізингу становить до 15.06.2024.
Згідно з додатком № 1 до Додаткової угоди від 25.04.2023 предмет лізингу - автомобіль марки Renault Duster, номер кузова НОМЕР_1 , 2021 року випуску.
До Додаткової угоди від 25.04.2023 також укладено Додаток №2, яким передбачено графік лізингових платежів та їх вартість - 694 305, 54 грн з ПДВ, з яких 283 894, 10 грн з ПДВ сплачує новий лізингоодержувач за період з 26.04.2023 по 15.06.2024.
25.04.2023 сторонами складено акт приймання-передачі (повернення з оперативного лізингу) основних засобів щодо прийняття в оперативний лізинг (оренду) згідно договору від 15.06.2021 №210615/ОЛ-0288 автомобіля марки Renault Duster, номер кузова НОМЕР_1 .
Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 13.07.2023 внесено відповідний запис про припинення ДП "Рава-Руське лісове господарство" внаслідок реорганізації шляхом приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України".
У листі від 21.06.2024 № 385/21.23-ВЛ відповідач просив позивача надати рахунок для оплати придбання транспортного засобу за форвардним контрактом на продаж транспортного засобу від 30.06.2021 до договору № 210615/ОЛ-0288 оперативного лізингу (оренди) від 15.06.2021.
26.06.2024 позивач листом № 2606/2456 направив на адресу відповідача проект договору купівлі-продажу транспортного засобу із ціною продажу в розмірі 324 000,00 грн.
У відповідь відповідач листом № 400/21.23-ВЛ від 27.06.2024 зазначив про відсутність підстав для укладання додаткових договорів купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки бажає придбати транспортний засіб відповідно до умов Договору лізингу від 15.06.2021 та Форвардного контракту від 30.06.2021, у зв`язку з чим просить повторно надати рахунок для оплати транспортного засобу.
До листа від 28.06.2024 № 414/21.23.-ВЛ відповідач долучив копію платіжної інструкції № 2200 від 28.06.2024 на суму 62 544,00 грн із зазначенням у призначенні платежу на Форвардний контракт від 30.06.2021 року.
Листом від 01.07.2024 № 01072402 позивач зазначив, що між ним, як продавцем, та філією "Рава-Руське лісове господарство" ДСГП "Ліси України" не укладалось форвардного контракту на продаж транспортного засобу, у зв`язку з чим, переведені грошові кошти повернуто у повному обсязі на підставі платіжної інструкції № 8035 від 01.07.2024. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 у справі № 910/8400/24 відмовлено в задоволенні позову Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингфінанс" про зобов`язання здійснити заміну сторони форвардного контракту на продаж транспортного засобу від 30.06.2021 з Державного підприємства "Рава-Руське лісове господарство", що зазначений як покупець, на Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" шляхом підписання відповідної додаткової угоди в особі філії "Рава-Руське лісове господарство" ДСГП "Ліси України"; зобов`язання виконати умови форвардного контракту на продаж транспортного засобу від 30.06.2021 шляхом продажу зазначеного транспортного засобу покупцю (Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Рава-Руське лісове господарство" ДП "Ліси України".
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 у справі № 910/8400/24 залишено без змін.
Приймаючи до уваги фактичні обставини справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання, в силу вимог статей 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Статтею 785 ЦК України встановлено, що в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як встановлено судами в межах справи № 910/8400/24, договір лізингу від 15.06.2021 є достроково розірваним з 04.01.2023 у порядку підпункту 17.3.2. вказаного договору, а зобов`язання сторін є припиненим з огляду на повернення лізингоодержувачем предмета лізингу. При цьому, договір лізингу від 15.06.2021 та форвардний контракт від 30.06.2021 є достроково розірваними, а зобов`язання сторін за вказаними правочинами припиненими ще до настання моменту правонаступництва у Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", у зв`язку з чим останній не міг набути жодного матеріального правовідношення за зобов`язаннями, що станом на момент переходу прав та обов`язків вже були припинені. Також судами встановлено, що додаткова угода від 25.04.2023 за своєю правовою природою по суті є новим договором лізингу, що не пов`язаний ні з договором лізингу від 15.06.2021, ні з форвардним контрактом від 30.06.2021 року. При цьому нового форвардного контракту між позивачем та відповідачем укладено не було. 
Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).
Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
За таких обставин, апеляційний господарський суд зазначає, що в межах справи, що розглядається, в силу ст. 75 ГПК України, не підлягають доказуванню обставини того, що на момент укладення додаткової угоди від 25.04.2024 зобов`язання відповідача та ДП «Рава-Руське лісове господарство» за договором лізингу від 15.06.2021 та форвардним контрактом від 30.06.2021 були припинені (з 04.01.2023), і при цьому нового форвардного контракту між позивачем та відповідачем укладено не було, що підтверджено відповідним судовим рішенням при розгляді справи № 910/8400/24, яке набрало законної сили.
З урахуванням наведеного, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду, що додаткова угода від 25.04.2023 за своєю правовою природою по суті є новим договором лізингу, в якій сторонами погоджено істотні умови договору, зокрема, предмет лізингу, строк лізингу та вартість лізингових платежів.
Водночас, предмет лізингу після закінчення строку лізингу 15.06.2024 відповідач позивачу не повернув. 
Протилежного матеріали справи не містять. 
За наведеного, приймаючи до уваги обставини, встановлені при розгляді справи № 910/8400/24, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів повернення відповідачем на адресу позивача предмета лізингу, судова колегія вважає вмотивованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи висновки суду попередньої інстанції про наявність у відповідача обов`язку з повернення на користь позивача предмета лізингу згідно з положеннями статей 785 ЦК України. 
У свою чергу, враховуючи вказані висновки щодо суті спору, колегією суддів критично оцінюються доводи апелянта про відсутність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача в оскаржуваній частині. 
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.
Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).
Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що у цій постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
За висновками судової колегії, доводи апелянта про те, що місцевим господарським судом всебічне, повне та об`єктивне з`ясування дійсних обставин справи здійснено не було, а тому оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи все вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/5049/25 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечать чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається.
В свою чергу, апелянтом не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.
При цьому, викладені у відзиві на апеляційну скаргу твердження позивача знайшли своє підтвердження в частині спростування викладених скаржником в апеляційній скарзі доводів у цілому. 
Окремо судовою колегією зазначається, що в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 792 224 грн пені та 375 764,60 грн неустойки оскаржуване рішення апелянтом не оскаржується, а тому правова оцінка висновкам місцевого господарського суду в цих межах не надається. 
Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта (ДСГП "Ліси України").
Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/5049/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/5049/25 - залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України".
4. Справу повернути до суду першої інстанції. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 06.05.2026 (з урахуванням часу перебування судді Алданової С.О. у відпустці). 

Головуючий суддя С.О. Алданова 

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков