Номер справи 171/4684/25
Номер провадження 2/171/1979/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

25.06.26 м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпровської області у складі:
головуючого судді – Шкарлат Я.Ю.,
при секретарі: Бахтіяровій Н.В.,
за участю представника позивача Захарової М.В.,
представник третьої особи Безвезюк А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Невеселого Дмитра, який діє в інтересах Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Зеленодольської міської ради про позбавлення батьківських прав,-
ВСТАНОВИВ:
До Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Невеселого Дмитра, який діє в інтересах Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради, у якій позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову зазначено, що на території Зеленодольської територіальної громади в місті Зеленодольськ проживає ОСОБА_1 , яка має малолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, ОСОБА_1 є одинокою матір`ю. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.
04.11.2025 р., до виконавчого комітету Зеленодольської міської ради як органу опіки та піклування надійшло повідомлення від КНП «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» про перебування у закладі новонародженої дитини жіночої статі з 19.10.2025 р. по теперішній час, з проханням вирішити питання про можливість виписки дитини додому.
Матір дитини в лікарні представила себе ОСОБА_3 , документи, які посвідчують особу, не має. Паспорт, зі слів загублений та відновлюється.
Перевіркою було встановлено її справжню особу — ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована на Вінниччині, але за місцем реєстрації не проживає понад 20-ти років. 
Під час вагітності, ОСОБА_1 не піклувалася про здоров`я майбутньої дитини. За наданою інформацією адміністрації КП «Апостолівська МЛ`АМР», у період з 01.01.2025 року і по теперішній час за медичною допомогою з приводу вагітності не зверталась. Свідомо нехтувала життям та здоров`ям майбутньої дитини. 
ОСОБА_1 веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не має постійного доходу та належних житлових умов для проживання з дитиною. Постійно перебуває в сумнівних компаніях. Зафіксовано численні факти перебування вагітної у стані алкогольного сп`яніння в громадських місцях, що потребувало втручання патрульної поліції.
Намагаючись приховати справжню особистість, громадянка під ім`ям ОСОБА_3 чотири рази зверталася на лінію «102» з повідомленнями про вчинення стосовно неї домашнього насилля.
ОСОБА_1 була запрошена на засідання комісії з питань захисту дітей (14.11.2025 р., 12.12.2025 р.), будь-яке бажання змінювати умови життя чи проявляти материнську зацікавленість у долі дитини відсутнє.
Зафіксовані факти байдужість до долі дітей та залишення їх у небезпеці: зокрема, у 2002 році вона залишила хворого дворічного сина, замкненим у будинку без нагляду та зникла у невідомому напрямку. За новими місцями мешкання називала себе іншими іменами для приховання своєї особи.
ОСОБА_1 неодноразово була позбавлена батьківських прав стосовно шести попередніх дітей, долею яких надалі не цікавилась. 
Відповідач раніше вже притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, обставини вчинення вказаного правопорушення підтверджується рішенням суду у справі №171/1945/18 що набрала законної сили 12.10.2018 року.
Посилаючись на викладене, орган опіки та піклування просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 02.03.2026 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому засіданні.
Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, крім того просила вирішити питання щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь малолітньої дитини. Крім того, зазначила, що відповідачка має шістьох дітей, відносно яких позбавлена батьківських прав.
Представник третьої особи ОСОБА_5 не заперечувала проти позову та вимоги про стягнення аліментів.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином про що свідчить підпис про отримання судової повістки.
З урахуванням умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Особу ОСОБА_1 встановлено паспортом громадянина України № НОМЕР_1 виданого 24.11.2025 органом 1227.
Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 04 грудня 2025 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кривий Ріг народилась ОСОБА_2 , батьками якої зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . 
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00055154365 від 04 грудня 2025 року, інформація про батька дитини внесена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Рішенням Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради № 267 від 28 листопада 2025 року рекомендовано відділу ДРАЦС по Довгинцівському та Саксаганському районах міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) провести державну реєстрацію дитини та присвоїти прізвище – ОСОБА_7 , ім`я – ОСОБА_8 , по-батькові – ОСОБА_9 , дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати – ОСОБА_1 , батько – ОСОБА_6 , місцем народження вказати фактичне місце народження – м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, Україна.
Розпорядженням Зеленодольського міського № 311/02-03 від 08 грудня 2025 року малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взято на облік, як дитину, яка опинилась в складних життєвих обставинах.
Відповідно до листа директора КНП «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» Криворізької міської ради № 827 від 04.11.2025 року адміністрація КНП «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» КМР повідомляє, що з 23.10.25 р. у лікувальному закладі передбуває дитина ОСОБА_3 , дівчинка, 19.10.25 р. народження. Адміністрація просить вирішити питання про можливість виписки дитини додому.
З відповіді начальника служби у справах дітей та сім`ї Сутисківської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 01-19/677 від 10.11.2025 року встановлено, що громадянка України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою проживає її син – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомостей про інших дітей вищевказаної громадянки не має, на обліку служби не стоять.
Відповідно до довідки виконавчого комітету Сутисківської селищної ради № 218 від 10.11.2025 року згідно запису по господарської книги № 1 Шершнівського старостинського округу за 2021-2025 роки, номер особового рахунку 044-1, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована, але не проживає в АДРЕСА_1 .
З акту обстеження умов проживання родини ОСОБА_7 вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 , житлова кімната розміщена в будинку готельного типу. В кімнаті прибрано, облаштовано ліжечко для новонародженої дитини. Зі слів громадянки ОСОБА_7 житлове приміщення вона винаймає, але пояснити хто власник не може. З пояснень поліцейських офіцерів, громадянка зайняла це помешкання самостійно. У гр. ОСОБА_1 відсутні будь-які документи посвідчуючі особу. 19.10.2025 року дана громадянка народила дитину. В помешкані прибрано, але явно що в цьому помешканні ніхто не проживає, відсутній посуд, одяг, взуття, яке б свідчило про постійне проживання в даному помешкані. Висновок комісії – розглянути питання повернення на виховання дитини матері на засіданні комісії з питань захисту прав дитини.
Відповідно до відповіді начальника ВП № 10 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що громадянка ОСОБА_3 зверталась на лінію «102» з приводу домашнього насилля відносно неї її чоловіком ОСОБА_11 4 рази. Крім того, відносно ОСОБА_3 надходило 2 повідомлення від ОСОБА_11 з приводу розпиття алкогольних напоїв останньою. Заяви та повідомлення від ОСОБА_1 не надходили та відносно неї заяви та повідомлення не реєструвалися.
Крім того, з листа директора КП «Апостолівська міська лікарня» Апостолівської міської ради» № 2159 від 10.11.2025 року встановлено, що ОСОБА_3 у період з 01.01.2025 р. по теперішній час за медичною допомогою з приводу вагітності не зверталась.
Також, відповідно до характеристики за № 219 від 10.11.2025 року виданої сільським головою Шернівського старостинського округу гр. ОСОБА_1 не проживає за адресою АДРЕСА_1 , більше 20-ти років. На час проживання вела аморальний спосіб життя. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_12 народила сина, ОСОБА_10 та залишила дитину в віці 2-х років. Дитина була не доглянута, хвора. ОСОБА_13 за рішенням суду була його бабуся. Матір ОСОБА_14 вважали зниклою безвісти, матір ніколи не цікавилась своїм сином.
Відповідно до копії заочного рішення від 15.01.2010 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області було позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Крім того, відповідно до копії заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.06.2020 ОСОБА_16 позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Також, встановлено, що відповідач раніше вже притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, обставини вчинення вказаного правопорушення підтверджується постановою суду у справі №171/1945/18, що набрала законної сили 12.10.2018 року.
Матір дитини інколи представлялась як ОСОБА_3 , але документів, які посвідчують особу, не має. Перевіркою, яка зроблена позивачем було встановлено її справжню особу — ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 15.12.2025, вказаний орган вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно новонародженої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері та батька.
Частиною 2 ст. 152 СК України передбачено, що дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.
У статті 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно з положеннями п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п. 16 зазначеної Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України).
Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків.
Дослідивши матеріали справи, відеоматеріали надані позивачем, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд дійшов висновку, що відповідач як мати малолітньої дитини на сьогодні не може створити належні умови для проживання, виховання та утримання сина.
Після з`ясування всіх обставин справи суд вважає, що поведінка матері малолітньої ОСОБА_2 суперечить вимогам ст. ст. 150, 152 СК України, та порушує її право на належне батьківське виховання, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Суд під час судового розгляду встановив, і це не спростовує відповідач ОСОБА_1 та підтверджено дослідженими під час судового розгляду доказами, що дійсно мати не може належним чином виконувати батьківські обов`язки.
До сьогодні у суду відсутні відомості про те, що відповідач зверталась за відповідною допомогою, працевлаштувалася, покращила побутові умови.
За таких обставин суд вважає, що на сьогодні відсутні докази того, що відповідач здатна належним чином виконувати свої батьківські обов`язки стосовно малолітньої доньки та здатна усвідомлено змінити свою поведінку в кращу сторону.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини».
У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено наявність дій відповідача щодо неналежного виконання нею батьківських обов`язків по відношенню до дитини.
На переконання суду, позбавлення відповідача батьківських прав насамперед слугує захисту прав та інтересів дитини.
До того ж, з огляду на положення ст. 169 Сімейного кодексу України, позбавлення батьківських прав не є остаточним. Вказана норма надає матері, батькові, позбавленим батьківських прав можливість звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена.
Щодо вимоги про стягнення аліментів, слід зазначити наступне.
Відповідно до 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частини другої статті 166 Сімейного кодексу України, особа, що позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Частиною третьою статті 166 Сімейного кодексу України, встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Представник Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради в судовому засіданні просила стягнути з відповідачки ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
В силу вимог статті 182 СК України, суд, при визначенні розміру аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з частинами другою, третьою статті 193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
В матеріалах справи відсутні відомості про доходи та працевлаштування відповідачки, однак вона є працездатного віку, відсутні відомості про незадовільний стан її здоров`я.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.12.2025 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн., який слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 155, 164-166, 170 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 5, 12, 13, 14, 259, 263-265, 268, 273, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Невеселого Дмитра, який діє в інтересах Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Зеленодольської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою АДРЕСА_2 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Передати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Виконавчому комітету Зеленодольської міської ради як органу опіки та піклування для подальшого влаштування.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.12.2025 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради судовий збір в сумі 3028, 00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 26.06.2026 року.

Суддя   Я.Ю.Шкарлат