ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 05 травня 2026 року 	Справа № 903/247/26	

Господарський суд Волинської області у складі:
головуючого судді – Гарбара Ігоря Олексійовича
секретар судового засідання – Гандзілевська Яна Вікторівна
за відсутності представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/247/26 за позовом Ківерцівської міської ради до Приватного підприємства “ЗАХІДАГРО” про розірвання договорів оренди землі, 
ВСТАНОВИВ:
11.03.2026 представник Ківерцівської міської ради сформував в системі “Електронний суд” позовну заяву до ПП “ЗАХІДАГРО”, в якій просить суд розірвати договори оренди землі, укладені між Ківерцівською міською радою та Приватним підприємством “ЗАХІДАГРО” :
- від 09.09.2021 року, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.20021 року, номер запису про інше речове право: 45322606;
- від 09.09.2021 року, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.20021 року, номер запису про інше речове право: 45322185;
- від 09.09.2021 року, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.20021 року, номер запису про інше речове право: 45135539;
- від 09.09.2021 року, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.20021 року, номер запису про інше речове право: 45647441;
- від 09.09.2021 року, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.20021 року, номер запису про інше речове право: 45324117.
Судові витрати просить стягнути з відповідача.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати за землю, відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, статей 12, 141 Земельного кодексу України, Закону України “Про оренду землі”, на підставі листа Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Волинській області № 10709/5/03-20-04-05-05 від 03.11.2025 року, Ківерцівською міською радою прийнято рішення № 56/65 від 23 лютого 2026 року “Про розірвання договорів оренди землі укладених між Ківерцівською міською радою та Приватним підприємством “ЗАХІДАГРО”.
Ухвалою суд від 23.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвала суду від 23.03.2026, яка була направлена рекомендованим листом на юридичну адресу відповідача повернута з відміткою відділення поштового зв`язку “Одержувач відсутній за вказаною адресою”.
Отже, строк для подачі відзиву до 15.04.2026.
Відзив на адресу суду не надходив.
Ухвалою суду від 21.04.2026 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 05 травня 2026 року о 11:00 год.
Ухвала суду від 21.04.2026, яка була направлена рекомендованим листом на юридичну адресу відповідача повернута з відміткою відділення поштового зв`язку “адресат відсутній”.
Надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 по справі № 911/3309/17).
Судом враховано, що у відповідності до ч.2 ст.2 Закону України “Про доступ до судових рішень” усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.
Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (частина друга статті 3 Закону України “Про доступ до судових рішень”).
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України “Про доступ до судових рішень” судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
З огляду на викладене, ПП «Захід Агро» не було позбавлене права та можливості ознайомитися з ухвалою Господарського суду Волинської області від 21.04.2026 в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.
Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками "адресат відсутній", "закінчення терміну зберігання" тощо з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.
Сам лише факт не отримання учасником провадження кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
Разом з цим суд вважає, що дана обставина не є перешкодою для розгляду справи.
22.04.2026 представник позивача сформувала в системі «Електронний суд» заяву про проведення засідання за відсутності представника міської ради, зазначила, що позов підтримує, судові витрати просить стягнути з відповідача.
У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19, від 16.10.2020 у справі № 910/8816/19). 
Оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності (аналогічний правовий висновок міститься у п. 8.2.4 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15).
У визначений судом день та час позивач та відповідач своїм правом на участь в судовому розгляді не скористалися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового засідання.
Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч.4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.
Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.240 ГПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Як слідує з матеріалів справи, 09.09.2021 між Ківерцівською міською радою та Приватним підприємством «ЗАХІДАГРО» укладено п`ять договорів оренди землі (а.с.9-18).
1.Договором оренди землі від 09.09.2021 передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 0721886800:05:000:0899 площею 0,6719 га строком на сім років, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.20021 року, номер запису про інше речове право:45322606.
Пунктом 9 Договору визначений розмір орендної плати за вказану земельну ділянку – 584,31 грн. на рік (8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки). 
2. Договором оренди землі від 09.09.2021 року було передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 0721886800:05:000:0909 площею 0,6718 га строком на сім років, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.20021 року, номер запису про інше речове право:45322185. 
Пунктом 9 Договору визначений розмір орендної плати за вказану земельну ділянку – 584,22 грн. на рік (8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки). 
3. Договором оренди землі від 09.09.2021 року було передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 0721886800:05:000:0908 площею 0,6716 га строком на сім років, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.20021 року, номер запису про інше речове право: 45135539.
Пунктом 9 Договору визначений розмір орендної плати за вказану земельну ділянку – 584,05 грн. на рік (8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки). 
4. Договором оренди землі від 09.09.2021 року було передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 0721886800:05:000:0916 площею 0,6716 га строком на сім років, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.20021 року, номер запису про інше речове право: 45647441.
Пунктом 9 Договору визначений розмір орендної плати за вказану земельну ділянку – 584,31 грн. на рік (8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки).
5. Договором оренди землі від 09.09.2021 року було передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 0721886800:05:000:0918 площею 0,6717 га строком на сім років, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.20021 року, номер запису про інше речове право: 45324117.
Пунктом 9 Договору визначений розмір орендної плати за вказану земельну ділянку – 511,12 грн. на рік (8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки).
20.12.2025 за № 2278/06-03/2-25 Ківерцівська міська рада направила претензію ПП «ЗАХІДАГРО» щодо сплати заборгованості на яку відповіді Ківерцівська міська рада не отримала (а.с.7). 
У зв`язку з систематичною несплатою орендної плати за землю, відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 12, 141 Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», на підставі листа Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Волинській області № 10709/5/03-20-04-05-05 від 03.11.2025 року, Ківерцівською міською радою прийнято рішення № 56/65 від 23 лютого 2026 року «Про розірвання договорів оренди землі укладених між Ківерцівською міською радою та Приватним підприємством «ЗАХІДАГРО» (а.с.6).
Позивач доводить, що Приватне підприємство «ЗАХІДАГРО» має заборгованість по платі за землю в сумі 6508,3 грн, а також не подало податкову звітність до Луцької ДПІ з орендної плати за землю на 2024-2025 роки, тому ухилились від сплати за оренду земельних ділянок які використовує за 2024-2025 роки. За неподання податкової звітності до податкових органів по ПП «ЗАХІДАГРО» Головне управління ДПС у Волинській області склало акти камеральних перевірок та застосовало штрафні санкції.(Лист Головного управління ДПС у Волинській області, а.с.5).
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.
Як встановлено, між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов`язки на підставі договорів оренди землі від 09.09.2021.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
За приписами статті 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини 1 статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Пунктом 3 частини 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, згідно договору оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Згідно ст. 36 Закону у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.
Частиною третьою статті 285 Господарського кодексу України визначено, що орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.
У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Законодавство визначає, що підставою для розірвання договору у судовому порядку може бути доведений належними та допустимими доказами факт невиконання стороною зобов`язань за договором, відсутність результатів, на які розраховувала сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.
За змістом ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Разом з цим, п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. 
Системний аналіз наведених положень законодавства, з урахуванням того, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини 2 статті 651 ЦК України (такий правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 у справі № 6-1449цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17).
Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.
Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі №6-146цс12, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №527/570/17-ц та від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18.
Вказана позиція підтримана Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 27 січня 2020 року в рамках справи №469/908/15-ц, провадження №61-34891св18.
Слід вказати, що систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість і навіть факт, що орендар сплачує всю суму заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 (провадження № 12-19гс24) звертає увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.
Судова практика в розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня 2024 року у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).
З урахуванням того, що плата за користування земельними ділянками відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства повинна здійснюватися щомісячно, а відповідач належним чином не сплачує визначених договором грошових коштів до місцевого бюджету Ківерцівської міської ради.
Неналежне виконання умов договору, а саме повне невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого Договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/826/18 та від 24.10.2019 у справі № 243/322/17).
Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим, неотримання позивачем очікуваного при укладенні договору результату встановлює істотність порушення відповідачем його умов.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором, позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору, тому позовна вимога про розірвання договорів оренди землі від 09.09.2021 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 13312,00 грн відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на нього.
Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.43 постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Аналогічна позиція викладена у п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.
Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").
Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.
Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Розірвати договори оренди землі, укладені між Ківерцівською міською радою та Приватним підприємством “ЗАХІДАГРО” :
- від 09.09.2021 року, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.20021 року, номер запису про інше речове право: 45322606;
- від 09.09.2021 року, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.20021 року, номер запису про інше речове право: 45322185;
- від 09.09.2021 року, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.20021 року, номер запису про інше речове право: 45135539;
- від 09.09.2021 року, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.20021 року, номер запису про інше речове право: 45647441;
- від 09.09.2021 року, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.20021 року, номер запису про інше речове право: 45324117.
3. Стягнути з Приватного підприємства “ЗАХІДАГРО” (вул.Незалежності,60 а, місто Рожище, Волинська область, 45100, код ЄДРПОУ 37887411) на користь Ківерцівської міської ради (вул.Шевченка,14, м. Ківерці, Волинська область, 45201, код ЄДРПОУ 26516861) 13312,00 грн (тринадцять тисяч триста дванадцять гривень) витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.
Повний текст рішення складено 05.05.2026.
Суддя  І. О. Гарбар