ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 червня 2026 року 	м.Суми	

Справа №576/1394/23 
Номер провадження 22-ц/816/307/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Сізова Д. В. , Щербаченко М. В. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.

у присутності:
представника позивачки  ОСОБА_1 – адвоката Осьмакова Олександра Анатолійовича ,
представника відповідача Управління поліції охорони в Сумській області – Сай Олексія Миколайовича 

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Сумській області на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2025 року у складі судді Лєвши С.Л., ухвалене в м. Шостка Сумської області, повне рішення суду складено 07 квітня 2025 року,
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Сумській області про відшкодування майнової шкоди,

у с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до місцевого суду з указаним позовом до Управління поліції охорони в Сумській області (далі – УПО Сумської області).
Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві особистої власності належить автомобіль «FORD FIESTA», номерний знак НОМЕР_1 . 21 червня 2022 року в результаті падіння дерева, розташованого в районі перехресті вулиць Спаська та Вознесенська в місті Глухів Сумської області, вказаний автомобіль було пошкоджено.
Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером 5910300000:01:014:0299, є землею державної власності та перебуває у користуванні Управління поліції охорони в Сумської області, на баланс Управління житлово-комунального господарства та містобудування Глухівської міської ради Сумської області не передавалася. 
Аварійне дерево, яке пошкодило автомобіль «FORD FIESTA», розташоване на території, прилеглій до земельної ділянки, що перебуває в користуванні УПО Сумської області. 
Посилаючись на зазначені обставини позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь майнові збитки у розмірі 252141 грн 01 коп. та судові витрати.
Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2025 року позов  ОСОБА_1 задоволений.
Стягнуто з Управління поліції охорони в Сумській області на користь позивачки майнову шкоду, завдану внаслідок пошкодження транспортного засобу «FORD FIESTA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 252141 грн 01 коп.
Стягнуто з Управління поліції охорони в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із судового збору – 2531 грн 41 коп. та із витрат на професійну правничу допомогу – 4500 грн, а всього – 7031 грн 41 коп.
Не погоджуючись рішенням суду, Управління поліції охорони в Сумській області подало апеляційну скаргу та, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що позивачка здійснила паркування належного їй транспортного засобу з порушенням правил дорожнього руху на пішохідній доріжці у зоні дії знаку 5.36. – пішохідна зона «Зона понеділок – п`ятниця з 07.00 – 16.00», який забороняє проїзд транспортних засобів до вказаного місця у визначені дні та час.
Заявник апеляційної скарги стверджує, що не має жодного відношення до дерева дубу, розташованого за металевою огорожею подвір`я адмінбудівлі, гілка якого завдала ушкоджень автомобілю позивачки під дією шквального вітру. На балансі управління поліції вказане дерево не обліковується, зовнішніх ознак аварійності воно не мало.
Крім того, згідно з актом обстеження стану зелених насаджень від 21 червня 2022 року, падіння гілки спричинено стихійним лихом – буревієм. 
Відповідач вважає, що безпосередньою причиною заподіяння майнової шкоди є паркування нею авто у невстановленому для паркування місці, падіння гілки дерева на автомобіль і його пошкодження внаслідок непереборної сили, а саме небезпечних гідрометеорологічних явищ: сильного вітру, грози, дощу та граду. Стверджує, що вина відповідача у спричиненні майнової шкоди позивачці відсутня, які і відсутній причинний зв`язок між заподіяною шкодою і будь-якими неправомірними діями відповідача.
На переконання відповідача законні підстави для стягнення відшкодування з управління поліції охорони на користь позивачки відсутні.
Наданий позивачкою до суду звіт №31 від 25 червня 2022 року про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку) (визначення вартості у пошкодженому стані), складений ФОП ОСОБА_2 не є належним доказом розміру спричиненої позивачці шкоди, оскільки не відповідає вимогам процесуального закону для висновку експерта. На думку відповідача, розмір таких збитків повинен визначатися відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або вартістю виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, як передбачено частиною 2 статті 1192 ЦК України. 
Заявник апеляційної скарги, посилаючись на правові позиці, викладені у постановах Верховного Суду у справах про відшкодування шкоди, завданої зокрема незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, зазначає, що відповідачами у таких справах можуть бути відповідні органи державної влади та органи Державного казначейства України. Стверджує, що у разі задоволення позовних вимог про стягнення коштів в рахунок відшкодування спричиненої майнової шкоди на користь позивачки, вказані кошти слід стягнути з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, а не з відповідача.
Також звертає увагу на допущені місцевим судом порушення процесуального закону при вирішенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд не перевірив, чи надсилав представник позивачки копію клопотання про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції відповідачу. Ухвала від 17 лютого 2025 року про участь представника позивачки у справі в режимі відеоконференції надійшла до електронного кабінету Управління поліції охорони у Сумській області у системі Електронний суд близько 16:00 17 лютого 2025 року, тобто уже після засідання. Наголошує на допущені порушення судом строків направлення сторонам скороченого та повного рішення суду.
Письмового відзиву на апеляційну скаргу позивачка у визначений строк до апеляційного суду не подала.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши думку представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За приписами частин 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Матеріалами справи підтверджується, що адмінбудівля та споруди за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка з кадастровим номером: 5910300000:01:014:0299, площею 0.1477 га, перебувають у користуванні Управління поліції охорони в Сумській області (а.с. 8-9 том 1). 
21 червня 2022 року в наслідок падіння гілля дерева було пошкоджено автомобіль «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 10-14, 43 том 1).
Фахівцями Управлінням житлово-комунального господарства та містобудування Глухівської міської ради проведено обстеження зелених насаджень на перехресті вулиці Спаська та вулиці Вознесенська, складено акт стану зелених насаджень від 21 червня 2022 року, відповідно до якого, на земельній ділянці державної власності за адресою: м. Глухів, вул. Спаська, 25, знаходиться дерево - дуб, від якого відламалася велика гілка, яка пошкодила лінію електропередач та припаркований автомобіль. Діаметр стовбура дуба 120 см, ознаки сухостойності у дуба відсутні, на місці зламу гілки є ознаки трухлявості. Дерево досягло вікової межі, представляє небезпеку для пішоходів та транспортних засобів, тому потребує видалення (а.с. 45 том 1).
21 червня 2022 року за даними спостережень метеорологічної станції Глухів: середня добова температура повітря становила 22,2 0С; вологість повітря - 66%; максимальна швидкість вітру - 20 м/с; кількість опадів – 26,1 мм, явища погоди – значний дощ, град, гроза. Згідно з «Настанови з метеорологічного прогнозування» значний дощ, вітер 20м/с, гроза і град відносяться до небезпечних метеорологічний явищ (а.с. 108 том 1).
Згідно зі звітом №31 про незалежну оцінку майна: (визначення розміру матеріального збитку) (визначення вартості у пошкодженому стані) автомобіля «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеним ПП ОСОБА_2 28 червня 2022 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 278801,89 грн. Ринкова вартість транспортного засобу – 252141,01 грн. Експерт-оцінювач зазначив про економічну недоцільність відновлення автомобіля.
Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження, складає: 252141 грн 01 коп. Вартість автомобіля «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у пошкодженому стані становить 80642,76 грн (т.1, а.с. 15-20).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дерево породи дуб, гілка від якого в наслідок падіння пошкодила автомобіль позивачки знаходиться на території, прилеглій до земельної ділянки, яка перебуває у користуванні Управління поліції охорони в Сумській області. Відповідач є відповідальним за збереження зелених насаджень на прилеглій території, відсутності своєї вини у заподіянні позивачці шкоди не довів, тому зобов`язаний відшкодувати реальну вартість втраченого майна у розмірі 252141,01 грн. 
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону з огляду на наступне. 
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).
Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За замістом положень статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»передбачено право громадян звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.
Частиною сьомої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.
Відповідно до пункту 3.2 Розділу 3 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 27 липня 2006 року за № 880/12754, якими врегульовано питання утримання зелених насаджень (далі - Правила), до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.
Пунктом 5.5 Розділу 5 вказаних Правил передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.
Аналогічні норми містяться у підпункті 8.1. Правил благоустрою населених пунктів на території Глухівської міської ради, затверджених рішенням Глухівської міської ради Сумської області від 26 квітня 2013 № 561 (далі – Правила), відповідно до якого відповідальність за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними покладається: щодо насаджень, що відносяться до комунальної власності - на виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне комунальне підприємство; до інших форм власності – на землевласників (землекористувачів).
Правила благоустрою населених пунктів на території Глухівської міської ради, (далі – Правила) встановлюють єдині та обов`язкові для виконання норми і вимоги у сфері благоустрою, визначають порядок прибирання та утримання території, в тому числі і прилеглих до меж будівель, споруд та огорож, а також внутрішніх виробничих територій, для всіх юридичних і фізичних осіб, користувачів або власників земельних ділянок, забудовників, власників та орендарів приміщень, споруд, будівель, розташованих на території Глухівської міської ради, незалежно від форм власності, відомчої приналежності та громадянства (п.п. 1.1. Правил).
Пункт 1.6 Правил визначає, що прилегла територія – територія, що безпосередньо примикає до меж будинку, у тому числі індивідуальної забудови, спорудження промислових об`єктів, огородження будівельного майданчика, авто гаражного кооперативу, АЗС, об`єктів периметру до проїзної частини (якщо дорога відсутня - 5 м від огорожі по периметру, включаючи тротуари, зелену зону, паркувальний карман.
Матеріалами справи підтверджується та сторонами у справі не заперечується, що 21 червня 2022 року автомобіль «FORD FIESTA», номерний знак НОМЕР_1 , належний на праві власності позивачці був пошкоджений в результаті падіння гілки дуба, розташованого на території прилеглій до земельної ділянки, що перебуває у користуванні Управління поліції охорони в Сумській області.
На підтвердження розміру матеріального збитку позивачка надала до суду звіт №31 від 25 червня 2022 року, відповідно до якого розмір майнових збитків позивачки становить 252141,01 грн.
Заявник апеляційної скарги висловив заперечення щодо допустимості вказаного доказу з посиланням на вимоги до процесуального закону, встановлені до висновку експерта. Апеляційний суд відхиляє такі доводи заявника з наступних підстав. 
Збитки та розмір відшкодування можуть бути визначені на підставі звіту про оцінку майна, проведеного суб`єктом оціночної діяльності з урахуванням встановлених положеннями (національними стандартами) вимог. Завдана матеріальна шкода (збитки) власнику транспортного засобу може бути визначена як оцінювачем так і експертом. Висновок експерта та висновок суб`єкта оціночної діяльності є різними за суттю доказами. Оцінка майна є письмовим доказом, що містить інформацію про обставини та розмір вартості майна (розмір збитків) і належність та допустимість цього доказу не може регулюватись нормами, що стосуються висновків експертів. До того ж, відповідач ставить під сумнів наданий позивачем звіт про оцінку як належний доказ в цілому, припускає завищення суми збитку через домовленість позивачки з експертом-оцінювачем, проте не спростовує визначеного матеріального збитку та не просить проведення експертизи. 
Отже, відповідач не скористався процесуальним правом на спростування визначеної позивачем матеріальної шкоди.
Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивачка здійснила паркування належного їй транспортного засобу з порушенням правил дорожнього руху на пішохідній доріжці у зоні дії знаку 5.36, який забороняє проїзд транспортних засобів до вказаного місця у визначені дні та час. 
Відповідач не підтвердив указаних обставин жодними належними допустимими доказами, крім того, такі доводи не скасовують обов`язку відповідача відшкодувати шкоду, завдану автомобілю внаслідок падіння гілки дерева.
Твердження відповідача про відсутність його вини у спричиненні майнової шкоди позивачці, а також про відсутність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і будь-якими неправомірними діями відповідача, є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи. 
Покладаючи вину за спричинену шкоду на відповідача суд першої інстанції, виходив з матеріально-правових складових відповідальності у деліктних правовідносинах та з того, що саме відповідач повинен довести, що шкода спричинена не з його вини (стаття 1166 ЦК України). Як встановлено апеляційним судом, відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини. Відтак зазначені доводи апеляційної скарги скарги були предметом розгляду місцевого суду та отримали належну правову оцінку.
Встановивши, що відповідачем не було виконано обов`язки по догляду за зеленими насадженнями, внаслідок чого аварійна гілка дерева впала на автомобіль позивачки і пошкодила його, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування завданої шкоди саме Управлінням поліції охорони в Сумській області.
Твердження заявника апеляційної скарги про те, що дерево дубу, гілкою якого було пошкоджено автомобіль позивачки, зовні виглядало як міцне та цупке насадження приблизно вікової давнини, що не мало сухих гілок та ознак аварійності є безпідставними, оскільки в акті обстеження стану зелених насаджень комісія зазначила, про наявність на місці зламу гілки ознак трухлявості. А також дійшла висновку, що дерево досягло вікової межі, представляє небезпеку для пішоходів та транспортних засобів, тому потребує видалення (а.с. 45 том 1).
Таким чином, зазначена гілка дерева, а також саме дерево було аварійним та підлягало видаленню, чого відповідачем зроблено не було.
Тому посилання заявника на несприятливі погодні умови: шквальний вітер, дощ, грозу, не звільняє його від встановленого законом обов`язку відшкодувати завдану шкоду.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що за змістом висновку експерта-оцінювача вартість відновлювального ремонту, пошкодженого транспортного засобу «FORD FIESTA», номерний знак НОМЕР_1 , становить 278801,89 грн, що перевищує ринкову вартість автомобіля, яка становила 252141,01 грн. Відтак експерт зазначає про економічну недоцільність відновлення транспортного засобу, визначивши вартість автомобіля у пошкодженому - 80642,76 грн (а.с. 15-20 том 1).
Відповідно до положень статті 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потрепілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Тобто реальна вартість втраченого майна позивачки, що підлягає відшкодуванню відповідачем відповідно до положень статті 1192 ЦК України, становить різницю між вартістю транспортного засобу до пошкодження та після – 171498,25 грн (252141,01 грн - 80642,76 грн). 
Відтак висновок суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування зроблений з неповним з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, а також неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для зміни рішення в частині розміру відшкодування шкоди на підставі пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та стягнення з Управління поліції охорони Сумської області на користь позивачки відшкодування шкоди, завданої в наслідок пошкодження автомобіля «FORD FIESTA», номерний знак НОМЕР_1 , у розмірі 171498,25 грн.
На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає зміні розподіл судових витрат, а саме: з відповідача на користь позивачки слід стягнути відшкодування судового збору, сплаченого за подання позовної заяви до місцевого суду у розмірі 1714,60 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 3060 грн.
Крім того, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги у розмірі 1210,30 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367; 374; п.п.1, 4 ч.1 376, ст.ст. 381-382 ЦПК України, апеляційний суд 
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Сумській області задовольнити частково.
Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2025 року змінити в частині розміру майнової шкоди, що підлягає до стягнення, а також розміру судових витрат.
Другий та третій абзаци рішення суду викласти у наступній редакції:
«Стягнути з Управління поліції охорони в Сумській області на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок пошкодження транспортного засобу «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 171498 гривень 25 копійок.
Стягнути з Управління поліції охорони в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із судового збору – 1714 гривень 60 копійок, та із витрат на професійну правничу допомогу – 3060 гривень 00 копійок, а всього – 4774 гривні 60 копійок.»
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Управління поліції охорони в Сумській області відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги у розмірі 1210 гривень 30 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 16 червня 2026 року .

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: Д. В. Сізов 

М. В. Щербаченко