ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 р.	Справа № 627/1207/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Семененко М.О.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 31.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Вовк Л.В., cмт. Краснокутськ, Харківська область, повний текст складено 31.03.26 у справі № 627/1207/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Національної поліції в Харківській області  третя особа  Рудь Тетяна Володимирівна 
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Краснокутського районного суду Харківської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі – відповідач, ГУНП в Харківській області), третя особа ОСОБА_2 , в якому просив суд:
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6321727 від 11.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн;
- провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6321727 від 11.12.2025, яку виніс поліцейський СПД №1 (смт. Краснокутськ) Богодухівського РВ ГУНП в Харківській області капрал поліції Рудь Т.В., він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Так, відповідно до тексту постанови, позивач 11.12.2025, о 10 год. 58 хв. 00 сек. в с. Краснокутськ, вул. Захисників України, б. 5 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку та керував транспортним засобом без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1.ґ ПДР.
Позивач вважає, що дії поліцейського Рудь Т.В. є протиправними, а постанова серія ЕНА №6321727 від 11.12.2025 є незаконною, безпідставною та такою, що винесена з грубим порушенням Конституції України та законів України та підлягає скасуванню.
Зауважив, що відповідно до відеозапису, який додається до постанови, відео розпочинається з 10 год. 58 хв. 38 сек. Тобто, до постанови №ЕНА №6321727 від 11.12.2025 не долучено будь-якого відео доказу того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, чим порушував Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР). Таким чином, дії поліцейського не відповідають вимогам статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), якою передбачений вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу, внаслідок чого не було і правових підстав для вимоги перевіряти наявність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 
Отже, матеріали адміністративної справи не містять належних доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
02.01.2026 відповідач подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки поліцейський діяв правомірно в межах діючого законодавства, а тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачається. Винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало закону та посадовим інструкціям поліцейського і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху. Так, з відеозаписів з відеореєстратора, який встановлений на службовому автомобілі, вбачається, що 11.12.2025, о 10:58, поліцейські підходять до автомобіля «INFINITI FX 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , поруч з яким знаходиться ОСОБА_1 . Поліцейським було повідомлено водія про порушення ним правил дорожнього руху. В свою чергу позивач пояснює, що дійсно зупинився "на 5 хвилин", щоб зайти в магазин. Тобто, позивач сам на відеозаписі підтверджує факт керування транспортним засобом. При цьому, під час спілкування, ОСОБА_1 повідомляє, що був обізнаний про заборону керування транспортним засобом, так як декілька років тому був позбавлений такого права, а на теперішній час нового посвідчення не отримав. Далі поліцейські в порядку ст. 32 Закону №580-VIII вимагають у позивача особисті документи, в тому числі посвідчення водія відповідної категорії та страховий поліс. Позивач в свою чергу зазначає, що такі документи у нього відсутні. Поліцейським було повідомлено позивачу, що буде розпочато розгляд справи та в подальшому буде складено постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. 
Поліцейськими також було в повному обсязі дотримано всі вимоги щодо розгляду справи. З відео вбачається (починаючи з 11:14:40 відеозапис 04), що поліцейським було зачитано та роз`яснено права та обов`язки позивача, передбачені законодавством, у тому числі право на користування правовою допомогою адвоката. Крім того, позивачу були роз`яснені процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, порядок оскарження постанови відповідно до ст. 289 КУпАП, про що свідчить його лсобистий підпис у відповідних розділах оскаржуваної постанови, а також вручено копію постанови останньому, про що також мається підпис. Позивачу також повідомлено, що події зафіксовані на відео за допомогою портативного відеореєстратора поліцейського та в подальшому будуть додані до матеріалів справи. Крім того, перевіряючи офіційний сайт МТСБУ на наявність страхового полісу автомобіля «INFINITI FX 35», державний номерний знак НОМЕР_1 встановлено, що на дату 11.12.2025 чинний страховий поліс був відсутній. 
06.01.2026 позивач подав відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позов та скасувати постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП .
Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 31.03.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕНА №6321727 від 11.12.2025 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.126 КУпАП та провадження у справі закрито.
Судові витрати віднесено за рахунок держави.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що суд у своєму рішення керується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 (далі - Закон №1961-IV). Однак, на теперішній час, а також на час винесення оскаржуваної постанови, діє Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 №3720-IX (далі - Закон №3720-IX), яким визнано таким, що втратив чинність з дня введення в дію цього Закону, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 1, ст. 1 із наступними змінами). З початку 2025 року в Україні набули чинності важливі зміни до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Основні нововведення стосуються учасників бойових дій (УБД), які тепер зобов`язані оформлювати поліс автоцивілки на рівні з іншими водіями. Таким чином, навіть за наявності статусу учасника бойових дій, позивач не був звільнений від обов`язку мати чинний страховий поліс, а лише мав право на зменшення вартості страхового платежу. Відсутність у позивача чинного страхового полісу під час керування транспортним засобом є порушенням вимог чинного законодавства. Отже, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню. Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для задоволення позову.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зауважив, що відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17 та від 22.10.2019 у справі № 161/7068/16-а, на момент винесення працівником поліції постанови, ОСОБА_1 не вчинив жодного адміністративного правопорушення, а у поліцейських не було жодних документальних даних про порушення ним ПДР.
В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.
Відповідно до частини 3 статті 268, частини 2 статті 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. 
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6321727 від 11.12.2025, винесеної поліцейським СПД №1 (смт Краснокутськ) Богодухівського РВ ГУНП в Харківській області капралом поліції Рудь Т.В., ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 11.12.2025, о 10:58, за адресою: вул. Захисників України, 5, с-ще Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, водій, керуючи транспортним засобом «INFINITI FX 35», номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку та керував транспортним засобом без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п. 2.1. ґ ПДР - відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн (а.с.7).
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу «INFINITI FX 35», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 (а.с. 41).
ОСОБА_1 не погодившись з винесеною відносно нього постановою звернувся до суду за захистом своїх прав.
Непогоджуючись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_3 , виданим 12.12.2024, отже в силу п. 13.1 ст. 13 Закону №1961-IV він, як учасник бойових дій, звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. 
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила таке.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону 580-VIII, визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" №3353-XII від 30.06.1993 (далі - Закон №3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.1 ґ) ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”.
Відповідно до пункту 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з приписами статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, частина перша статті 173-8, стаття 175-1(за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), частини перша і третя статті 175-3 (у частині порушень, пов`язаних із незабезпеченням безперешкодного доступу громадян до об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, у випадках та порядку, встановлених законодавством), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.
За приписами пункту 5 Розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція №1395), постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тобто, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до частини 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Отже, частиною 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 24.01.2019 у справі №428/2769/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, від 19.02.2020 у справі №607/3394/17.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6321727 від 11.12.2025, винесеної поліцейським СПД №1 (смт Краснокутськ) Богодухівського РВ ГУНП в Харківській області капралом поліції Рудь Т.В., ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 11.12.2025, о 10:58, за адресою: вул. Захисників України, 5, с-ще Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, водій, керуючи транспортним засобом «INFINITI FX 35», номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку та керував транспортним засобом без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п. 2.1. ґ ПДР - відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн (а.с.7).
В графі "7. До постанови додаються" зазначено: відео запис з боді камери 11130, 144346/1.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Зміст пункту 1 статті 247 КУпАП свідчить про те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 40 Закону №580-VIII поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За визначенням статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення відповідачем до відзиву на позовну заяву додано CD диск з відеозаписами - файли: 0000000_00000020251211110338_0001.МР4, 0000000_00000020251211110838_0002.МР4, 0000000_00000020251211111338_0003.МР4, 0000000_00000020251211111838_0004.МР4, 0000000_00000020251211112338_0005.МР4, 0000000_00000020251211112838_0006.МР4, 0000000_00000020251211113338_0007.МР4, 0000000_00000020251211113530_0008.МР4.
Надані відповідачем відеозаписи підпадають під визначення електронного доказу, встановленого статтею 99 КАС України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 №851-IV (далі - Закон №851-IV) оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом автора або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознак цифрового підпису автора.
Як встановлено колегію суддів, шляхом огляду змісту оптичного диску, за допомогою сайту Центрального засвідчувального органу https://czo.gov.ua, надані відповідачем відеоматеріли не містять кваліфікованого електронного підпису їх автора. 
Вказане також підтверджується довідкою начальника відділу ІТЗ Другого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2026, зі змісту якої вбачається, що на диску, наданому начальником СПД №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області майором поліції Завалієм С. у справі № 627/1207/25, файли: 0000000_00000020251211110338_0001.МР4, 0000000_00000020251211110838_0002.МР4, 0000000_00000020251211111338_0003.МР4, 0000000_00000020251211111838_0004.МР4, 0000000_00000020251211112338_0005.МР4, 0000000_00000020251211112838_0006.МР4, 0000000_00000020251211113338_0007.МР4, 0000000_00000020251211113530_0008.МР4 не мають кваліфікованого електронного підпису.
Таким чином, відеозаписи, надані відповідачем на підтвердження факту наявності в діях позивача порушення ПДР, в розумінні приписів статей 73-76 КАС України, не можуть вважатися належними доказами по справі про адміністративне правопорушення.
Разом з тим колегія суддів звертає увагу, що з вказаних відеофайлів неможливо встановити їх належність до бодікамер 11130, 144346/1, зазначених у спірній постанові в якості додатків, оскільки на них відсутні будь-які позначення, які це підтверджують. 
Також, колегія суддів зазначає, що наданими відеозаписами зафіксовано лише спілкування позивача з поліцейськими, процес розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання оскаржуваної постанови. Відеозаписи не містять інформації щодо керування позивачем транспортним засобом.
Разом з тим, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП полягає саме в керуванні транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.
Колегія суддів зауважує, що сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
При цьому колегія суддів враховує, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що позивач сам на відеозаписі підтверджує факт керування ним транспортним засобом, оскільки оскільки лише факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 08.07.2020 у справі №177/525/17.
Із врахуванням вищевикладеного, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана постанова необґрунтована, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не подано належних доказів, які б підтвердили вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.
Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови серії ЕНА №6356128 від 16 грудня 2025 та закриття справи про адміністративне правопорушення.
З огляду на те, що надані відповідачем відеозаписи не можуть вважатися належними та допустимими доказами у розумінні статей 73 - 76 КАС України, суд не вбачає необхідності надавати правову оцінку іншим доводам сторін та обставинам справи.
Наведене не було враховано судом першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні в частині мотивів та підстав його прийняття.
Пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задовольнити частково.
Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 31.03.2026 у справі № 627/1207/25 змінити в частині мотивів та підстав задоволення позовних вимог.
В іншій частині рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 31.03.2026 у справі № 627/1207/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		М.О. Семененко	
Судді	   	З.Г. Подобайло   І.С. Чалий   	
Повний текст постанови складено 13.05.2026.