Справа № 643/12245/25
Провадження № 2/643/1067/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

14.05.2026          м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Замікули Б.С.,
за участю секретаря судового засідання – Юшиної К.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» в особі представника Коваль А.В., яка діє на підставі довіреності від 11.06.2025, через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути заборгованість у розмірі 33082,30 грн, яка складається з: 7500 грн — заборгованість за тілом кредиту, 17744,80 грн — відсотки за кредитом, 7837,50 грн — пеня. Також позивач просить стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 03.01.2024 між сторонами укладено Договір позики «Смартфінанс» № 2821413277-007799 (далі — Договір), відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 7500 грн шляхом перерахування на банківську картку НОМЕР_1 , зі строком повернення до 01.05.2024 включно. Відповідач умови Договору не виконав, заборгованість не погасив. Позивач намагався врегулювати спір у досудовому порядку шляхом телефонної взаємодії, однак відповідач на зв`язок не виходив.
Ухвалою від 12.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті.
Судові повістки, надіслані відповідачу за адресою реєстрації: 
АДРЕСА_1 , повертались із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки, зокрема, є  день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Крім того, суд здійснював виклик відповідача шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток «viber», а також шляхом публікації оголошення на сайті суду.
Відтак, суд вжив вичерпних заходів для повідомлення особи про розгляд справи за його участю. 
При цьому суд враховує, що 05.10.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просив відкласти розгляд справи у зв`язку з проходженням ним військової служби. До заяви долучено довідку командира в/ч НОМЕР_2 від 21.09.2025 № 9/1/735, якою підтверджено, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у в/ч НОМЕР_2 .
Відповідач відзиву на позов не подав, жодних інших заяв та клопотань по суті спору до суду не надходило.
Позивач просив розглянути справу без його участі.
Розглянувши заяву відповідача про відкладення від 05.10.2025, суд виходить з такого. Проходження військової служби саме по собі не виключає можливості розгляду справи, з огляду на те, що відповідач не подав клопотання про зупинення провадження у справі. До того ж справа перебуває у провадженні з серпня 2025 року, призначалась до розгляду чотири рази. Розгляд у спрощеному провадженні передбачає пріоритет швидкого та ефективного захисту порушених прав (ч. 1 ст. 274 ЦПК України). За таких обставин суд не вбачає підстав для подальшого відкладення розгляду справи.
Як визначено ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивачем не висловлено заперечень проти ухвалення заочного рішення, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 4 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
03.01.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір позики «Смартфінанс» № 2821413277-007799. Договір підписано з боку відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором Krhq7E відповідно до ч. 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Як визначено п. 2.1 Договору, Позикодавець надав відповідачу в позику грошові кошти у сумі 7500 грн шляхом перерахування на банківську картку НОМЕР_1 . Факт перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням № 3329 від 03.01.2024 на суму 7275,00 грн (з урахуванням утриманої одноразової комісії за видачу позики у розмірі 225,00 грн відповідно до п. 2.4.2 Договору).
Відповідно до п. 2.2 Договору строк позики складає 120 календарних днів — з 03.01.2024 до 01.05.2024 включно. Відповідач умови Договору не виконав, грошові кошти у встановлений строк не повернув. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 20.07.2025 заборгованість відповідача складає 33082,30 грн, з яких: 7500 грн — тіло кредиту, 17744,80 грн — відсотки за користування позикою, 7837,50 грн — пеня.
Згідно довідки командира в/ч НОМЕР_2 від 21.09.2025 № 9/1/735 встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у в/ч НОМЕР_2 .
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
В силу ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються учасниками цивільної справи.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Згідно зі ст. 626, 629 ЦК України договір є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення цивільних прав та обов`язків, і є обов`язковим для виконання.
Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути їх у такий самий розмір. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, встановлених договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).
Отже, факт надання позики підтверджений матеріалами справи, а факт неповернення тіла кредиту є встановленим. 
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених вимог про стягнення стягнення відсотків за кредитом та пені, суд зазначає про таке.
Положенням ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі — Закон № 2011-XII) передбачено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним — з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом — не нараховуються.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону № 2011-XII, для резервістів та військовозобов`язаних, призваних під час мобілізації, пільга (незарахування відсотків за кредитом, штрафних санкцій і пені) діє з моменту призову і до закінчення особливого періоду. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 02.12.2019 у справі № 760/15915/16 та від 12.05.2022 у справі № 336/512/18 підтвердив, що зазначена пільга застосовується безпосередньо в силу закону, без необхідності внесення змін до кредитного договору.
Зі змісту довідки командира в/ч НОМЕР_2 від 21.09.2025 № 9/1/735 слідує, що ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації. Водночас конкретна дата призову відповідача у матеріалах справи відсутня. Відповідач особисто подав до канцелярії суду заяву про відкладення (вх. від 05.10.2025), що свідчить про те, що він перебував у м. Харкові та мав реальну можливість брати участь у справі й подати відповідні докази. Проте відповідач не скористався цим правом: відзиву на позов не подав, дату призову не підтвердив жодним документом.
Право на пільгу за ч. 15 ст. 14 Закону № 2011-XII виникає з конкретної дати — дня призову. Без встановлення цієї дати суд позбавлений можливості визначити, які саме нарахування є незаконними, а які — правомірними (нараховані до призову). Перекладати тягар доказування дати призову на позивача суд не вбачає підстав, оскільки саме відповідач є носієм відповідного статусу і саме він зобов`язаний підтвердити обставини, на які посилається (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). З огляду на викладене підстав для відмови у стягненні відсотків у розмірі 17744,80 грн та пені у розмірі 7837,50 грн суд не вбачає. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторону, проти якої ухвалено рішення. Позов задоволено повністю, тому судовий збір у розмірі 2422,40 грн, сплачений позивачем (платіжна інструкція № 1780 від 22.07.2025), підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.
Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає таке. Позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. На підтвердження цих витрат до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги № 03/01 від 03.01.2024, укладений між ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» та адвокатом Кшуташвілі В.О.
Однак суд встановив, що зазначений договір не може бути підставою для стягнення витрат на правничу допомогу з таких підстав.
Договір № 03/01 не містить погодженого розміру гонорару: відповідно до п. 4.9 договору гонорар може обчислюватися за нульовою ставкою за окремою домовленістю сторін, а конкретна сума 5000 грн у договорі не зазначена і жодним іншим документом не підтверджена.
Також матеріали справи не містять доказів того, що саме адвокат Кшуташвілі В.О. надавала правову допомогу у цій справі: ані акта виконаних робіт, ані детального опису наданих послуг, що є обов`язковим відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України.
Крім того, позовну заяву підписала та подала представник Коваль А.В., яка діє на підставі довіреності від 11.06.2025, виданої в порядку передоручення, і не є стороною договору про надання правової допомоги № 03/01. Відтак, зв`язок між договором, укладеним з адвокатом Кшуташвілі В.О., і фактично виконаною роботою у справі не встановлений.
За відсутності належних та допустимих доказів фактичного понесення витрат на правничу допомогу та їх розміру суд відмовляє у стягненні зазначених витрат (ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості — задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» заборгованість за Договором позики «Смартфінанс» № 2821413277-007799 від 03.01.2024 у загальному розмірі 33082 (тридцять три тисячі вісімдесят дві) грн 30 коп., що складається з: 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн 00 коп. — основний борг (тіло кредиту); 17744 (сімнадцять тисяч сімсот сорок чотири) грн 80 коп. — відсотки за користування позикою; 7837 (сім тисяч вісімсот тридцять сім) грн 50 коп. — пеня.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. 
У задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу — відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» (код ЄДРПОУ 43868852, м. Дніпро, вул. Глобинська, буд. 2, офіс 207/2);
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ).

Суддя         Борис ЗАМІКУЛА