УХВАЛА

29 квітня 2026 року
м. Київ
справа №200/5813/25
адміністративне провадження №К/990/16345/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А.,
суддів: Шишова О.О., Юрченко В.П.
перевіривши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі № 200/5813/25 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
УСТАНОВИВ
Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, 01.08.2025 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому просив:
1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 07.11.2024 № 6154/05-99-07-04;
2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 07.11.2024 № 6156/05-99-07-04.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.10.2025 у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду відмовлено, визнано причини пропуску звернення до суду неповажними. Позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження на підставі п. 13 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2025 у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду - відмовлено. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень- залишено без розгляду.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2025 у справі № 200/5813/25 залишено без змін.
Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців адреса місцезнаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) АДРЕСА_1 .
За матеріалами справи копії податкових повідомлень-рішень від 07.11.2024 № 6154/05-99-07-04 та від 07.11.2024 № 6156/05-99-07-04 були направлені позивачу засобами поштового зв`язку на адресу місцезнаходження: АДРЕСА_1 та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вручена позивачу - 14.11.2024. Тобто, граничний строк звернення до суду з цим позовом - 15.05.2025.
Водночас, до суду позивач з даним позовом звернувся лише 01.08.2025, тобто з пропуском строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст. 122 КАС України.
Апеляційний суд також зазначив, що доводи позивача про те, що про наявність спірних податкових повідомлень-рішень він дізнався 16.07.2025, отримавши відповідь на адвокатський запит № 11180/6/05- 99-07-02-13 від 16.07.2025 спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Крім того, в листі Головного управління ДПС у Донецькій області від 16.07.2025 року № 11180/6/05-99-07-02-13 зазначено, що документи щодо направлення (вручення) ФОП ОСОБА_1 акта фактичної перевірки, а також документи, які підтверджують підставу прийняття наказу про проведення перевірки, знаходяться в Головному управлінні ДПС у м. Києва.
В додатках до цього листа міститься: чек Укрпошти про відправлення податкових повідомлень-рішень на 1 арк. в 1 прим. (в електронному виді) (додаток № 3); поштове повідомлення про вручення податкових повідомлень[1]рішень на 1 арк. в 1 прим. (в електронному виді) (додаток № 4).
В свою чергу, під час подання даного адміністративного позову представником позивача не було долучено відповідних додатків, що може свідчити про недобросовісне здійснення представником процесуальних прав, зокрема шляхом ненадання доказів, які підтверджують факт направлення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , з метою уникнення встановлення судом факту пропуску строку звернення до суду.

Щодо наведених у заяві доводів про введення на всій території України воєнного стану, апеляційний суд зазначив, що питання про поновлення строку звернення до суду у випадку його пропуску з причин пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні було предметом дослідження Верховним Судом, зокрема у постановах від 4 квітня 2023 у справі № 140/1487/22, від 23 березня 2023 у справі № 496/4633/18, від 23 грудня 2022 року у справі № 760/5369/19, від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22, від 2 червня 2022 року у справі у №757/30991/18-а, в яких Верховний Суд зауважив, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами.
Однак, на переконання суду апеляційної інстанції, представником позивача не доведено, яким чином введення воєнного стану завадило своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду з позовом.
До Верховного Суду 10.04.2026 надійшла касаційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі № 200/5813/25.
Скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження є пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, оскільки суд апеляційної інстанції застосував пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України та частину 2 статті 122 КАС України без урахування висновку щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 15.08.2024 у справі № 380/18997/21, відповідно до якого для встановлення судом факту направлення платнику податків поштового відправлення у встановленому законодавством порядку підлягають з`ясуванню такі обставини:
- вид поштового відправлення, яким було надіслано документ;
- наявність/відсутність опису вкладення листа (залежна від виду поштового відправлення);
- відповідність адреси одержувача, зазначеної у поштовому відправленні, місцезнаходженню платника;
- наявність у відповідача повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому, серед іншого, зазначено найменування адресата та його поштову адресу.
Скаржника зауважує, що у справі № 380/18997/21 Верховний Суд наголосив, що зазначені обставини є істотними для вирішення питання дотримання строку звернення до суду і підлягають обов`язковому встановленню судами.
Також скаржник зазначає, що Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 у справі № 222/1402/16 зазначив, що напис про одержання поштового відправлення, в якому зазначено прізвище одержувача, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Проте таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано.
За переконанням скаржника суд апеляційної інстанції, встановлюючи факт належного вручення податкових повідомлень-рішень позивачу 14.11.2024, послався на рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та фіскальний чек AT «Укрпошта» від 07.11.2024. Проте аналіз цих документів свідчить про те, що суд не дослідив і не з`ясував обставини, обов`язкові для встановлення відповідно до правового висновку Верховного Суду.
Крім того, в мотивах касаційної скарги скаржник також звертає увагу на те, що навіть якщо припустити, що рекомендоване поштове відправлення дійсно містило оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які були вручені саме позивачу 14.11.2024, суд апеляційної інстанції допустив істотне порушення, не врахувавши конкретних обставин воєнного стану, які безпосередньо впливають як на можливість належного поштового зв`язку, так і на реалізацію права на звернення до суду.
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.
1. Щодо підстав позову.
Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.
Скаржником не доведено подібність правовідносин у справах, не взято до уваги, що судові рішення суду касаційної інстанції ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки, які стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів.
Крім того, як встановлено зі змісту оскаржуваного судового рішення, судом апеляційної інстанції враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.07.2025 у справі № 500/2276/24 (щодо строку звернення до суду), а також висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.04.2023 у справі № 140/1487/22, від 23.03.2023 у справі № 496/4633/18, від 23.12.2022 у справі № 760/5369/19, від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, від 02.06.2022 у справі у №757/30991/18-а, від 28.11.2022 у справі №140/11951/21 (щодо поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні).
2. Щодо надання доказів сплати судового збору.
Відповідно до частини 4 статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору. До касаційної скарги також додаються її копії відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга подається до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
Скаржником документ про сплату судового збору за подання касаційної скарги не надано.
Верховний Суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Позов було подано у 2025 році. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн.
Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду встановлено ставку судового збору - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, скаржнику слід сплатити судовий збір у розмірі 3028 грн. та надати до суду оригінал платіжного документа.
Реквізити для сплати судового збору: 
Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Печерс. р-н/22030102. 
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783. 
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). 
Рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007. 
Код класифікації доходів бюджету: 22030102. 
Найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)». 
Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За правилами частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 169, 328-330, 332, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23.10.2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі № 200/5813/25 залишити без руху.
Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом:
1) належного викладення підстав касаційного оскарження; 
2) надання доказів сплати судового збору.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Cудді І.А. Васильєва
О.О. Шишов
В.П. Юрченко