ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1772/26
09 червня 2026 року	м.Тернопіль	

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грицюка Р.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, у якій просить:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №192350006842 від 13.01.2026 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 без зарахування до страхового стажу: період навчання згідно свідоцтва від 21.05.1981 НОМЕР_1 , оскільки зазначене по батькові російською мовою « ОСОБА_3 » не співпадає із зазначеним в паспорті « ОСОБА_4 », також в свідоцтві про шлюб зазначене по батькові « ОСОБА_5 » не співпадає з зазначеним в паспорті « ОСОБА_6 »; період роботи згідно довідки від 02.02.2023 № 4 з 05.03.1982 по 04.05.1982, оскільки свідоцтвом про шлюб не підтверджено зміну прізвища; період роботи згідно довідки від 22.02.2023 №91/06-06 з 04.05.1982 по 10.05.2000, оскільки зазначене по батькові « ОСОБА_5 » не співпадає з зазначеним в паспорті « ОСОБА_6 »; не враховану заробітну плату згідно довідок від 08.03.2023 №136/06-06, від 22.02.2023 №90/06-06, оскільки зазначене по батькові « ОСОБА_5 » не співпадає з зазначеним в паспорті « ОСОБА_6 », в акті перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідок про заробітну плату від 19.04.2023 №1900-1103-1/1694 зазначено, що нарахування заробітної плати за 1989-1991 та 1992-1997 роки проведено на заявницю та її по батькові зазначене « ОСОБА_5 », що не співпадає із зазначеним в паспорті « ОСОБА_6 »;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_7 : період навчання згідно свідоцтва від 21.05.1981 НОМЕР_1 , періоди роботи згідно довідки від 02.02.2023 № 4 з 05.03.1982 по 04.05.1982, довідки від 22.02.2023 №91/06-06 з 04.05.1982 по 10.05.2000, із урахуванням довідок від 08.03.2023 №136/06-06, від 22.02.2023 №90/06-06 та призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з 02.01.2026.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 05 січня 2026 року звернулася повторно до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Розглянувши подану заяву та документи відповідач повідомив, що рішенням від 13.01.2026 №192350006842 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із недостатнім страховим стажем. Як слідує із вказаного рішення страховий стаж ОСОБА_7 становить 11 років 09 місяців 02 дні, а відповідно частини 2 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 на призначення пенсії за віком з 01.01.2026 мають право особи після досягнення 63 років та наявного страхового стажу не менше 23 років.
Не погодившись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком позивач звернулась до суду.
Ухвалою суду від 30.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд зазначає, що розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку перебування головуючого судді у відпустці, у порядку черговості.
Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
05.01.2026 позивачка звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення №192350006842 від 13.01.2026 про відмову в призначенні пенсії за віком.
Вік позивачки на момент звернення до пенсійного органу - 63 роки 00 місяців 04 дні.
Страховий стаж позивачки - 11 років 09 місяців 02 дні.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не можуть бути враховані:
- період навчання згідно свідоцтва від 21.05.1981 НОМЕР_1 , оскільки зазначене по батькові російською мовою “ ОСОБА_3 ” не співпадає із зазначеним в паспорті " ОСОБА_4 ”. також у свідоцтві про шлюб зазначене по батькові “ ОСОБА_5 ” не співпадає з зазначеним в паспорті “ ОСОБА_6 ”; 
- період роботи згідно довідки від 02.02.2023 №4 з 05.03.1982 по 04.05.1982, оскільки свідоцтвом про шлюб не підтверджено зміну прізвища;
- період роботи згідно довідки від 22.02.2023 №91/06-06 з 04.05.1982 по 10.05.2000, оскільки зазначене по батькові “ ОСОБА_5 ” не співпадає із зазначеним в паспорті “ ОСОБА_6 ”;
- не враховано заробітну плату згідно довідок від 08.03.2023 №136/06-06, від 22.02.2023 №90/06-06, оскільки зазначене у по батькові « ОСОБА_5 » не співпадає із зазначеним в паспорті " ОСОБА_6 ”, в акті перевірки достовірності та обгрунтованості видачі довідок про заробітну плату від 19.04.2023 №1900-1103-1/1694 зазначено, що нарахування заробітної плати за 1989-1991 та 1992-1997 роки проведено на заявницю та її по батькові зазначене " ОСОБА_5 ”, що не співпадає з зазначеним в паспорті " ОСОБА_6 ”.
З огляду на вищезазначене у пенсійного органу відсутні підстави для призначення пенсії позивачці відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Вважаючи свої права порушеними таким рішенням, позивач звернулася до суду із цим позовом за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).
Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Згідно із абзацами 2-13 частини першої статті 26 Закону №1058-ІV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу : з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; зі січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
За положеннями частини другої статті 26 Закону №1058-ІV страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років, з 1 січня 2026 по 31 грудня 2026 - від 23 до 33 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років. (частина третя статті 26 Закону №1058-ІV).
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (частина третя статті 24 Закону №1058-ІV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).
У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
За змістом положень статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).
Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати стаж роботи на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.
У спірному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №192350006842 від 13.01.2026 вказано, що вік позивача 63 років 00 місяці 04 дні, страховий стаж позивача становить 11 років 09 місяців 02 день.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- період навчання згідно свідоцтва від 21.05.1981 НОМЕР_1 , оскільки зазначене по батькові російською мовою “ ОСОБА_3 ” не співпадає з зазначеним в паспорті " ОСОБА_4 ”, також в свідоцтві про шлюб зазначене по батькові “ ОСОБА_5 ” не співпадає з зазначеним в паспорті “ ОСОБА_6 ”; 
- період роботи згідно довідки від 02.02.2023 №4 з 05.03.1982 по 04.05.1982, оскільки свідоцтвом про шлюб не підтверджено зміну прізвища;
- період роботи згідно довідки від 22.02.2023 №91/06-06 з 04.05.1982 по 10.05.2000, оскільки зазначене по батькові “ ОСОБА_5 ” не співпадає з зазначеним в паспорті “ ОСОБА_6 ”;
- не враховано заробітну плату згідно довідок від 08.03.2023 №136/06-06, від 22.02.2023 №90/06-06, оскільки зазначене по батькові « ОСОБА_5 » не співпадає із зазначеним у паспорті " ОСОБА_6 ”, в акті перевірки достовірності та обгрунтованості видачі довідок про заробітну плату від 19.04.2023 №1900-1103-1/1694 зазначено, що нарахування заробітної плати за 1989-1991 та 1992-1997 роки проведено на заявницю та її по батькові зазначене " ОСОБА_5 ”, що не співпадає із зазначеним в паспорті " ОСОБА_6 ”.
Щодо позовної вимоги про зарахування періоду навчання в Тернопільській обласній бухгалтерській школі УПК ЦСУ УРСР згідно свідоцтва від 21.05.1981 НОМЕР_1 , з цього приводу суд зазначає, що статтею 56 Закону №1788-ХІІ передбачено види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.
Відповідно до пункту "д" статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Пунктом 8 Порядку №637 передбачено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
На підтвердження страхового стажу позивач надала свідоцтво від 21.05.1981 НОМЕР_1 на підтвердження того, що вона в період з вересня 1980 по травень 1981 проходила навчання.
Причиною незарахування періоду навчання позивача є те, що зазначене по батькові російською мовою “ ОСОБА_3 ” не співпадає з зазначеним в паспорті " ОСОБА_4 ”, також в свідоцтві про шлюб зазначене по батькові “ ОСОБА_5 ” не співпадає з зазначеним в паспорті “ ОСОБА_6 ”.
Крім того записи по батькові позивача “ ОСОБА_3 ” не співпадає з зазначеним в паспорті " ОСОБА_4 ”, також в свідоцтві про шлюб зазначене по батькові “ ОСОБА_5 ” не співпадає з зазначеним в паспорті “ ОСОБА_6 ”, що не може ставити під сумнів факт навчання позивача у спірний період, який підтверджується матеріалами справи та підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Щодо посилань відповідача у своєму рішенні про відмову в призначенні пенсії на підстави не зарахування стажу, як то зазначене по батькові російською мовою не співпадає з паспортними даними, суд вважає, що ці порушення мають суто формальний характер.
На думку суду, позивач не повинен нести тягар відповідальності, чи зазнавати негативних наслідків, через порушення порядку/інструкції заповнення трудової книжки та інших документів про роботу, виходячи з наступного.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З огляду на зазначені нормативні акти, можливо прийти до висновків, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії за віком.
Щодо не зарахування періоду роботи згідно довідки від 02.02.2023 №4 з 05.03.1982 по 04.05.1982, оскільки свідоцтвом про шлюб не підтверджено зміну прізвища; період роботи згідно довідки від 22.02.2023 №91/06-06 з 04.05.1982 по 10.05.2000, оскільки зазначене по батькові “ ОСОБА_5 ” не співпадає з зазначеним в паспорті “ ОСОБА_6 ”; не враховано заробітну плату згідно довідок від 08.03.2023 №136/06-06, від 22.02.2023 №90/06-06, оскільки зазначене у по батькові « ОСОБА_5 » не співпадає з зазначеним в паспорті " ОСОБА_6 ”, в акті перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідок про заробітну плату від 19.04.2023 №1900-1103-1/1694 зазначено, що нарахування заробітної плати за 1989-1991 та 1992-1997 роки проведено на заявницю та її по батькові зазначене " ОСОБА_5 ”, що не співпадає з зазначеним в паспорті " ОСОБА_6 ”, судом враховано таке.
Основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення").
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.
Так, у позивача наявна трудова книжка серії НОМЕР_2 від 05.03.1982, яку надано разом із заявою про призначення пенсії від 05.01.2026. Згідно записів трудової книжки позивачка у спірні періоди:
- 05.03.1982 прийнята тимчасово бухгалтером продоб`єднання (запис №1);
- 04.05.1982 звільнена згідно поданої заяви ст. 326 п. 1 КЗпП УРСР (запис №2);
- 10.05.1982 прийнята діловодом-касиром (запис №3);
- 09.01.1985 переведена в формувальний цех (запис №4);
- 06.01.1987 переведена штукатуром 3 розряду (запис №5);
- 03.12.1987 переведена зольщиком 2 розряду (запис №6);
- 06.06.1988 переведена в лабораторію (запис №7);
- 25.05.1993 переведена в формувальний цех формувальницею 2 розряду (запис №8);
- 09.10.1997 Лановецький завод ЗБВ реорганізовано в ТВ «Моноліт» (запис №9);
- 10.05.2000 звільнена з роботи по п. 1 ст. 40 КЗпП України (запис №10).
Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів щодо стажу роботи. При цьому, відповідач не врахував записи у трудовій книжці про підтвердження страхового стажу позивачки та вирішував питання про зарахування стажу тільки на підставі довідок.
Також, у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Тому суд приходить до висновку про те, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 05.03.1982 по 04.05.1982, з 10.05.1982 по 10.05.2000 згідно записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 від 05.03.1982 є неправомірною.
Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.
Суд враховує також актуальну практику Верховного Суду щодо спірних правовідносин, а саме позицію, що викладена у постанові від 28.01.2025 у справі №300/8132/23 про те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж. Разом з тим, у разі якщо остання містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи (тобто такі, з приводу яких виникають сумніви у їх достовірності) то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, визначені пунктом 3 Порядку №637. Також у разі неможливості одержання необхідних документів внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку (у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями) трудовий стаж може бути установлений на підставі показань не менше двох свідків , які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
У цьому випадку відомості трудової книжки є достатніми документами для зарахування періодів роботи зазначений в ній.
При цьому суд перевіряє правомірність рішення відповідача виключно виходячи зі змісту такого рішення.
Щодо позовної вимоги про призначення пенсії, суд зазначає наступне.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Наведене повністю відповідає змісту ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 4 якої визначене, що у випадку, визначеному п. 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Тобто, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.
У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.
Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.
Аналізуючи даний адміністративний спір суд наголошує, що суб`єкт владних повноважень у спірних взаємовідносинах здійснив реалізацію дискреційних повноважень шляхом відмови в зарахуванні до страхового стажу зазначених періодів роботи.
Таким чином, суд вважає, що відповідач при розгляді заяви діяв поза межею наданих повноважень та реалізації дискреційних функцій, відповідно вважає за необхідне, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, ухвалити рішення про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.
Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.
Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення, є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 13.01.2026 №192350006842 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.01.2026 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період навчання з вересня 1980 по травень 1981 згідно свідоцтва від 21.05.1981 НОМЕР_1 та періоди роботи з 05.03.1982 по 04.05.1982, з 10.05.1982 по 10.05.2000 згідно записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 від 05.03.1982 із урахуванням довідок від 08.03.2023 №136/06-06, від 22.02.2023 №90/06-06, від 19.04.2023 №1900-1103-1/1694.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у сумі 1331,20 грн, що підтверджується квитанцією від 06.02.2026.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що суд задовольняє позов частково, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області необхідно стягнути судовий збір у сумі 665,60 грн.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 13.01.2026 №192350006842.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.01.2026 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу період навчання згідно свідоцтва від 21.05.1981 НОМЕР_1 та періоди роботи з 05.03.1982 по 04.05.1982, з 10.05.1982 по 10.05.2000 згідно записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 від 05.03.1982 із урахуванням довідок від 08.03.2023 №136/06-06, від 22.02.2023 №90/06-06, від 19.04.2023 №1900-1103-1/1694 та вже зарахованих періодів.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 665,60 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 09 червня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (місцезнаходження: вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумський р-н, Сумська обл., 40009 код ЄДРПОУ 21108013). 

Головуючий суддя Грицюк Р.П.