СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року м. Харків Справа №922/3915/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.,
за участю секретаря судового засідання Ярош В.В., 
за участю представників:
позивача (в режимі відеоконференції) – Дорогань О.М., свідоцтво №5275 від 28.09.2012 року, довіреність б/н від 27.01.2026 року;
відповідача – не з`явився; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Стірфарм» (вх.№755Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 року у справі №922/3915/25,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стірфарм», м. Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «С-Транс Авто», м. Златопіль,
про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 року (повну ухвалу складено 06.04.2026 року, суддя Погорелова О.В.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стірфарм» про ухвалення додаткового рішення у справі №922/3915/25 про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу залишено без розгляду.
Позивач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження (подальшого) розгляду заяви ТОВ «Стірфарм» про ухвалення додаткового рішення (щодо стягнення із відповідача понесених судових витрати, пов`язаних із правничою допомогою адвоката).
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що висновки Господарського суду Харківської області є невірними, передчасними та таким, що сформовано без урахування наявних у матеріалах справи доказів, які стороною позивача подано одночасно із позовною заявою та доводів сторони позивача, викладених у судових дебатах. Позивач зазначає, що у «Попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи та їх обґрунтування» відображено інформацію та відповідне обґрунтування щодо фактично понесених судових витрат, на дату подання позову, у тому числі, пов`язаних з правничою допомогою адвоката (правнича допомога, яка надавалася позивачу перед зверненням до суду та правнича допомога пов`язана із підготуванням позову), у загальному розмірі 10208,33 грн, які підтверджуються договором про надання правничої допомоги №15/10/2025 від 15.10.2025 року; актом від 16.10.2025 року про надання правничої допомоги (до договору про надання правничої допомоги №15/10/2025 від 15.10.2025 року; платіжною інструкцією від 20.10.2025 року на суму 6458,33 грн; актом від 31.10.2025 року про надання правничої допомоги (до договору про надання правничої допомоги №15/10/2025 від 15.10.2025 року; платіжною інструкцією від 31.10.2025 року на суму 3750,00 грн, а також витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката, які позивач очікував (припускав) понести у майбутньому, звертаючись до суду із відповідним позовом. 
За твердженням позивача, у судових дебатах представник ТОВ «Стірфарм», у тому числі, просив суд покласти на відповідача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору та витрат пов`язаних із правничою допомогою адвоката у сумі 10208,33 грн, із зазначенням інформації, що такі підтверджуються належними на те доказами, які наявні у матеріалах справи.
На думку позивача, звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення є процесуальним інструментом, який спрямовано на усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання, щодо фактично понесених судових витрат, докази чого наявні у матеріалах справи, як на момент відкриття провадження у справі так і на момент ухвалення 25.12.2025 року судового рішення.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Стірфарм» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 року у справі №922/3915/25. Відповідачу встановлено строк до 29.04.2026 року протягом якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. Встановлено, що учасники справи мають право до 01.05.2026 року подати до апеляційного господарського суду клопотання, заяви та документи в обґрунтування своїх вимог і заперечень у справі з мотивуванням їх подання до суду апеляційної інстанції. Призначено справу №922/3915/25 за апеляційною скаргою позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Стірфарм» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 року до розгляду на 04.05.2026 року. Повідомлено учасників справи про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3915/25.
Вказана ухвала була направлена учасникам справи через підсистему Електронний суд до кабінету користувача і доставлена їм 14.04.2026 року.
20.04.2026 року до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/3915/25.
У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового засідання повідомлений належним чином. 
У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Так, відкриваючи апеляційне провадження у справі та призначаючи її до розгляду в судове засідання, судом було доведено до відома учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників) належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті. Здійснено оприлюднення ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень. При цьому, судом документи направлялись зареєстрованим учасникам справи до електронного кабінету користувача через підсистему Електронний суд, а явка учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи.
У судовому засіданні 04.05.2026 року представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на її задоволенні.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали з урахуванням повноважень, визначених ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила таке.
До Господарського суду Харківської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Стірфарм» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «С-Транс Авто», в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь 460911,00 грн суму основної заборгованості, 7803,91 три проценти річних, 12384,56 грн інфляційне збільшення. Також позивач просив покласти на відповідача судові витрати (пов`язані зі сплатою судового збору та правничою допомогою адвоката). 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.12.2025 року позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «С-Транс Авто» (64107, Харківська область, Лозівський район, м. Златопіль, вул. Ринкова, 38, кім. 31-А, код ЄДРПОУ 37706791) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стірфарм» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 7, код ЄДРПОУ 38473905) 460911,00 грн основної заборгованості, 7803,91 грн три проценти річних, 12384,56 грн інфляційних втрат та 7216,49 грн судового збору.
02.04.2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Стірфарм» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просив ухвалити у справі №922/3915/25 додаткове рішення, у частині не вирішеного питання про судові витрати, які поніс позивач, що пов`язані з правничою допомогою адвоката та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «С-Транс Авто» (ідентифікаційний код юридичної особи 37706791) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стірфарм» (ідентифікаційний код юридичної особи 38473905) понесені судові витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката у розмірі 10208,33 грн.
У вказаній заяві позивач зазначив, що усі документи на які здійснено посилання у даній заяві, наявні у матеріалах справи, а саме були додані, як додатки до позовної заяви.
Залишаючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стірфарм» про ухвалення додаткового рішення у справі №922/3915/25 про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що представник позивача, звернувшись із заявою 02.04.2026 року, не дотримався вимог частини 8 статті 129 ГПК України щодо строку звернення з заявою про ухвалення додаткового рішення і надання доказів.
Надаючи власну правову оцінку даним обставинам справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Практична реалізація принципів господарського судочинства в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України) відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Так, статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
В силу положень ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).
Згідно із частинами першою, другою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Частина восьма статті 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Ця норма кореспондується з частиною першою статті 221 ГПК України, згідно з якою якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Отже, право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: 
- по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору;
- по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; 
- по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідні правові висновки викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 17.12.2021 у справі №10/5026/290/2011 (925/1502/20).
Із урахуванням наведеного, маючи намір на отримання компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи, в даному випадку, витрат на правничу допомогу, позивач мав дотримуватись вищенаведеного алгоритму дій, які встановлені процесуальними нормами.
Колегія суддів зауважує, що потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.
В даному випадку суд першої інстанції встановив, що у прохальній частині позовної заяви позивачем не було визначено розміру понесених судових витрат на правничу допомогу, які він просив стягнути, а до позовної заяви позивачем був доданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи та їх обґрунтування, в якому позивач з посиланням на ст.ст. 129, 221 ГПК України зробив заяву: «позивач повідомляє, що не має можливості, до закінчення судових дебатів у справі, подати докази, що підтверджують розмір судових витрат у зв`язку з розглядом справи, адже такі будуть понесені у майбутньому. А тому, позивач заявляє, що не може до закінчення судових дебатів у справі, подати докази, що підтверджують розмір судових витрат, які мають бути сплачені, у зв`язку з розглядом справи. Такі докази, у разі їх наявності, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду».
При цьому, місцевий господарський суд зазначив, що у справі №922/3915/25 судове рішення було ухвалено господарським судом 25.12.2025 року, з огляду на що докази понесення витрат на правничу допомогу позивач мав надати протягом п`яти днів після ухвалення рішення, тобто не пізніше 31.12.2025 року, разом з тим, заяву про ухвалення додаткового рішення було подано до суду 02.04.2026 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною 8 статті 129 ГПК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглянувши по суті заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи №922/3915/25, дійшов суперечливих висновків щодо залишення без розгляду вказаної заяви.
Колегія суддів зазначає, що заявником безпосередньо у позовній заяві дійсно не було зазначено розмір витрат на правову допомогу, який він просить компенсувати за рахунок іншої сторони. Проте, вказане не виключає підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення таких витрат на професійну правничу допомогу на підставі поданих позивачем до суду з дотриманням вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України доказів понесених витрат.
При цьому питання щодо компенсації витрат позивача на професійну правничу допомогу місцевим господарським судом не вирішувалось в рішенні Господарського суду Харківської області від 25.12.2025 року, а лише був здійснений розподіл витрат по сплаті судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, разом з позовною заявою позивачем було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи та їх обґрунтування (додаток до позовної заяви). У вказаному розрахунку позивачем було зазначено, що на день звернення до Господарського суду Харківської області ТОВ «Стірфарм» понесено судові витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у загальному розмірі 10208,33 грн. Також позивач зазначив, що у майбутньому, за своїми припущеннями очікує понесення судових витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката: здійснення представництва прав та законних інтересів клієнта, шляхом участі адвокат у судових засіданнях та під час розгляду справи, у Господарському суді Харківської області (орієнтовано, але не остаточно – 2000,00 грн), підготовка та написання: відповіді на відзив, клопотань, заяв та інших документів процесуального характеру (орієнтовано, але не остаточно – 1500,00 грн). 
До позовної заяви на підтвердження таких витрат було надано: копію договору про надання правничої допомоги №15/10/2025 від 15.10.2025 року, копія акту від 16.10.2025 року про надання правничої допомоги (до договору про надання правничої допомоги №15/10/2025 від 15.10.2025 року, платіжна інструкція від 20.10.2025 року на суму 6458,33 грн, копія акту від 31.10.2025 року про надання правничої допомоги (до договору про надання правничої допомоги №15/10/2025 від 15.10.2025 року, платіжна інструкція від 31.10.2025 року на суму 3750,00 грн.
Водночас, у прохальній частині позовної заяви ТОВ «Стірфарм» просило суд покласти на відповідача судові витрати (пов`язані зі сплатою судового збору та правничою допомогою адвоката).
Колегія суддів зауважує, що якщо сторона до закінчення судових дебатів заявляє про намір подати докази щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, то така заява може бути подана в усній формі, що підтверджується технічним записом судового засідання, тоді як неподання зазначеної заяви виключає здійснення розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі №10/5026/290/2011(925/1502/20). Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (п. 3.6 постанови Верховного Суду від 27.01.2022 року у справі №921/221/21 та п. 20 постанови від 31.05.2022 року у справі №917/304/21). 
Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
Так, дослідивши відеозапис судового засідання суду першої інстанції від 25.12.2025 року та протокол до цього засідання, на якому був присутній представник позивача, апеляційним господарським судом встановлено, що останнім зроблено усну заяву до закінчення судових дебатів про відшкодування судових витрат пов`язаних із правничою допомогою адвоката у сумі 10208,33 грн в суді першої інстанції із зазначенням інформації, що такі витрати підтверджуються доказами, які наявні у матеріалах справи.
Отже, позивачем виконані усі вимоги процесуального законодавства: у позові надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зроблено заяву - заявлено розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи до закінчення судових дебатів у справі, подано до суду докази на підтвердження розміру таких витрат разом з позовною заявою. 
Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч.3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство (неплатоспроможність), про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство (неплатоспроможність), зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство (неплатоспроможність) без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Пунктом 4 ч.1 ст. 280 ГПК України встановлено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, порушив норми процесуального права та неповністю дослідив обставини, які мають значення для справи, у зв`язку з чим зазначена ухвала підлягає скасуванню з направленням справи (заяви) до суду першої інстанції для продовження (подальшого) розгляду заяви ТОВ «Стірфарм» про ухвалення додаткового рішення (щодо стягнення із відповідача понесених судових витрати, пов`язаних із правничою допомогою адвоката).
Керуючись статтями 13, 74, 86, 129, 269, 271, ст.275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стірфарм» задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 року у справі №922/3915/25 скасувати. 
Справу №922/3915/25 направити до суду першої інстанції для продовження (подальшого) розгляду заяви ТОВ «Стірфарм» про ухвалення додаткового рішення (щодо стягнення із відповідача понесених судових витрати, пов`язаних із правничою допомогою адвоката).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 12.05.2026 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман 

Суддя В.В. Россолов