Справа № 287/784/24
провадження 2-о/287/12/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року     м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області, в складі:
головуючого судді Нижника Г.П.,
за участі секретаря судового засідання Корнєйчук О.В.,
заявника ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Олевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту визнання батьківства, суд - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту визнання батьківства, в якій просить встановити факт визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , національність – поляк, батьківства щодо нього – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На обґрунтування заявлених вимог зазначає, що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Тепениця Олевського району Житомирської області. На момент його народження мати – ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебували, у зв`язку з чим відомості про батька до актового запису про його народження внесені не були. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заявник посилається на те, що з 1955 року його мати та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, а 14.01.1978 зареєстрували шлюб. За життя ОСОБА_2 визнавав заявника своїм сином, проживав разом із сім`єю, брав участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні.
На думку заявника, встановлення факту визнання батьківства необхідне для підтвердження родинних зв`язків з особою польського походження, а тому має для нього юридичне значення та породжує відповідні правові наслідки.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Нижнику Г.П.
Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 19.01.2026 відкрито провадження у справі.
У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав та пояснив, що з дитинства вважав ОСОБА_2 своїм батьком, а останній, у свою чергу, визнавав його своїм сином. За життя ОСОБА_2 склав на користь заявника заповіт, відповідно до якого заповів йому все належне майно.
Представник заінтересованої особи – Олевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) – у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що заявник є його рідним дядьком. За словами свідка, ОСОБА_2 ставився до заявника як до рідного сина, постійно піклувався про нього, підтримував, не відмовляв у допомозі. Крім того, свідок зазначив, що заявник звертався до ОСОБА_2 «тато».
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що є рідною сестрою заявника по материнській лінії. Після смерті її біологічного батька вона разом із матір`ю та іншими дітьми переїхала проживати до ОСОБА_2 . Від фактичних сімейних відносин між її матір`ю та ОСОБА_2 народився брат – ОСОБА_1 , який є заявником у цій справі. Свідок зазначила, що, оскільки заявник був наймолодшим сином у родині, ОСОБА_2 приділяв йому найбільше уваги, піклувався про нього та всіляко підтримував. Також повідомила, що ОСОБА_2 заповів усе належне йому майно саме заявнику.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та показання свідків, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Тепениця народився ОСОБА_1 . Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (виданого російською мовою) вбачається, що матір`ю дитини зазначена ОСОБА_6 , відомості про батька відсутні (а.с. 7).
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_8 » (а.с. 8).
Із копії заповіту, посвідченого 12.02.1976, вбачається, що ОСОБА_2 , 1906 року народження, заповів своєму синові ОСОБА_1 належну йому частину житлового будинку, а також усе інше майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося (а.с. 11–12).
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 28.12.1995 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 07.02.2011 виконавчим комітетом Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області, ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 14).
З довідки Олевської міської ради Житомирської області № 243 від 09.02.2024 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_9 проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 1955 року по 27.12.1995 як чоловік і дружина.
Крім того, до матеріалів справи долучено копію фотознімка, на якому зображені ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та малолітній ОСОБА_1 , що свідчить про їх спільне сімейне проживання (а.с. 15).
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 
Згідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України N? 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР (далі – КпШС), суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.
Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. 
Відповідно до п. 2 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 20.06.1969 «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» щодо шлюбно-сімейних правовідносин, які виникли до 01.01.1970, КпШС застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли після введення його в дію, якщо інше не передбачено зазначеним Указом.
Оскільки заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення КпШС.
Згідно з частинами другою та третьою статті 53 КпШС (у редакції, чинній на час виникнення відповідних правовідносин), у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, за відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків, опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої перебуває дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При вирішенні питання про встановлення батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і чоловіком до народження дитини, спільне виховання чи утримання ними дитини, а також інші докази, що з достовірністю підтверджують визнання ним свого батьківства.
Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 01.01.2004, розглядаються із застосуванням відповідних норм КпШС. При цьому суд повинен оцінити всі надані сторонами докази у їх сукупності.
Оцінивши докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд доходить висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для встановлення факту визнання ОСОБА_2 свого батьківства щодо заявника.
Такий висновок суду ґрунтується на тому, що мати заявника та ОСОБА_2 ще до народження заявника проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, а в подальшому зареєстрували шлюб. Після народження заявника ОСОБА_2 постійно проживав разом із ним, брав участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні, відкрито визнавав його своїм сином, що підтверджується як показаннями свідків, так і письмовими доказами, дослідженими судом.
Особливе значення для оцінки зазначених обставин має заповіт від 12.02.1976, у якому ОСОБА_2 прямо назвав ОСОБА_1 своїм сином та заповів йому належне майно. Суд розцінює цей документ як письмовий доказ, що безпосередньо підтверджує визнання ОСОБА_2 заявника своїм сином.
Показання допитаних у судовому засіданні свідків є послідовними, взаємоузгодженими, відповідають письмовим доказам, наявним у матеріалах справи, та не спростовані будь-якими іншими доказами. Заінтересована особа заперечень щодо заявлених вимог не подала, а матеріали справи не містять відомостей, які б ставили під сумнів достовірність наведених заявником обставин.
За таких обставин суд доходить висновку, що факт визнання ОСОБА_2 свого батьківства щодо ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження належними та допустимими доказами, а тому заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Суд також бере до уваги, що встановлення зазначеного юридичного факту необхідне заявнику для належного оформлення родинних відносин із ОСОБА_2 та підтвердження свого походження від особи польської національності з метою реалізації прав, передбачених законодавством Республіки Польща. Встановлення цього факту безпосередньо породжує для заявника юридичні наслідки, тоді як інший передбачений законом спосіб підтвердження зазначеної обставини відсутній.
На підставі ст. 53 КпШС, керуючись статтями 4, 12, 13, 76–81, 89, 263–265, 293, 315–319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Олевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту визнання батьківства - задовольнити.
Встановити факт визнання батьківства ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сущани Олевського району Житомирської області, стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Тепениця Олевського району Житомирської області.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий 26.01.2000 року Олевським РВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Заінтересована особа: Олевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса: 11001, м. Олевськ, вул. Володимирська, буд. 5, Коростенського району, Житомирської області, ЄДРПОУ 33367371.

Суддя:	  	Г.  П.  Нижник