29.06.2026 Справа № 756/9724/25

Ун. №756/9724/25 
Пр. №2/756/697/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року   Оболонський районний суд м. Києва у складі:

 
головуючого судді -  Шевчука А.В.
 
секретаря -  Калюжної А.Г.

 
за участі: представника позивача - ОСОБА_1 ,
 
представника відповідача - ОСОБА_2 

розглянувши в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

 
В С Т А Н О В И В:

 
У липні 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовною заявою до своєї матері ОСОБА_4 про стягнення аліментів, у якому просила із врахуванням заяви про зміну предмету позову: стягнути заборгованість зі сплати аліментів з травня 2020 року по квітень 2025 року в сумі 1 654 190 грн., починаючи з дати подання позову кожного місяця стягувати аліменти у розмірі 30 280 грн. до закінчення навчання чи до досягнення двадцяти трьох років.
 
В обґрунтування вимог  ОСОБА_3  вказувала, що шлюб між її батьками ОСОБА_5 та  ОСОБА_4 розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.03.2019 року. 
Після чергового конфлікту з матір`ю у травні 2020 року ОСОБА_3 переїхала до батька і з того часу проживає разом із ним.
Хоча ОСОБА_4 після розлучення з  ОСОБА_5 отримала і володіє цінним нерухомим та рухомим майном, має пасивний дохід від здачі його в оренду, а також дохід від професійної діяльності, не приймає жодної участі в утриманні позивача.
У вересні 2023 року ОСОБА_3 стала студенткою денної форми навчання Державного торговельно-економічного університету на факультеті ресторанно-готельного та туристичного бізнесу.
Оскільки позивач навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів і знаходиться лише на утриманні батька, просила про стягнення на її користь з матері ОСОБА_4 щомісячно аліментів у розмірі 30 280 грн. до закінчення навчання чи до досягнення двадцяти трьох років.
 
За твердженням позивача її батько  ОСОБА_5 звертався до  ОСОБА_4 ще в 2021 році із пропозицією медіації та врегулювання питання витрат на утримання дитини, крім того сама ОСОБА_3 21.01.2025 року зверталась до своєї матері із письмовою та в електронному вигляді вимогою добровільної сплати аліментів та попередженням про ініціювання позову. 
 
При цьому, незважаючи на вжиті заходи щодо одержання аліментів, заборгованості по аліментам ОСОБА_4 не сплатила ні позивачу ні її батьку.
 
Таким чином, ОСОБА_3 обраховує заборгованість ОСОБА_4 по аліментам в порядку ст.191 СК України за минулий час з травня 2020 року щомісяця по 10 прожиткових мінімумів до квітня 2025 року у загальному розмірі 1 654 190 грн.
 
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав зазначених позивачем та просила про задоволення позову у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував права  ОСОБА_3 після досягнення повноліття на матеріальну підтримку в розумних межах зі сторони матері з огляду на продовження навчання дитини, однак категорично не погоджувався з ініційованим розміром утримання вказуючи на необґрунтованість вимог позивача. В частині вимог про стягнення заборгованості по аліментам просив відмовити у повному обсязі з огляду на їх безпідставність.
Вивчивши позовну заяву, вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи і надані докази, суд встановив наступне. 
ОСОБА_5 та  ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2006 року у якому народилась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
06.07.2018 року  ОСОБА_5 та  ОСОБА_4 уклали Шлюбний Договір, а 06.08.2018 року договір про внесення змін №1 до Шлюбного Договору у яких визначили правовий режим майна між подружжям, майнові права, узгодили грошові вимоги, в тому числі аліментні зобов`язання чоловіка на дітей та грошову компенсацію дружині у разі розлучення і відсутність такого обов`язку у дружини.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.03.2019 року шлюб між ОСОБА_5 та  ОСОБА_4  розірвано.
Судом встановлено та підтверджено сторонами, що після чергового конфлікту з матір`ю у травні 2020 року ОСОБА_3 переїхала до батька і з того часу проживає разом із ним.
За довідкою від 22.05.2025 року №33/25/2323 ОСОБА_3 є студенткою денної форми навчання Державного торговельно-економічного університету факультету ресторанно-готельного та туристичного бізнесу. Термін закінчення навчання червень 2027 року.
При цьому, згідно Договору про навчання у Державному торговельно-економічному університеті №ФРГТБ23-181-БД/28 від 04.08.2023 року фінансування навчання ОСОБА_3 здійснюється за рахунок державного бюджету (державне замовлення).
За приписами ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, крім іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. 
З огляду на зазначене, після досягнення повноліття відсутній безумовний обов`язок батьків утримувати дітей. При цьому, повнолітні діти мають доводити наявність певних обставин в зв`язку з якими вони потребують матеріальної допомоги.
Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Причому обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Таким чином, ініціюючи вимогу про стягнення певної суми коштів на своє утримання з матері, позивач має довести, що бажана сума до стягнення є принаймні половиною тієї суми, яка щомісячно витрачається на її утримання й іншим з батьків.
У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на працездатних осіб визначено у розмірі - 3328 грн., а за ст. 8 цього ж Закону з 1 січня 2026 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає - 8647 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, про які вказує у позовній заяві, а відповідач на спростування вказаних обставин і, на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову.
При цьому, ініціюючи позов про стягнення з відповідача щомісячно на своє утримання 30 280 грн.  ОСОБА_3 не довела жодними належними та допустимими доказами, що бажана до стягнення сума із врахуванням встановленого державою прожиткового мінімуму для працездатних осіб та мінімальної заробітної плати є половиною тієї суми коштів яка реально витрачається на її основні життєві потреби і допомога саме в такому розмірі є обґрунтовано необхідною для позивача.
За загальнодоступними відомостями мережі Інтернет, що ґрунтуються на статистичних відомостях Міністерства фінансів України, середня заробітна плата по Україні станом на 2026 рік складає - 30?356 грн. 
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, має дохід, нерухоме та рухоме майно у власності, а отже має можливість надавати допомогу повнолітній доньці яка продовжує навчання.
При цьому, приймаючи рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 утримання на повнолітню доньку, судом враховано встановлений та гарантований прожитковий мінімум на працездатних осіб, встановлений розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі та середньостатистичну заробітну плату по Україні станом на 2026 рік.
Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Таким чином, з огляду на зазначене, суд вважає необхідним та достатнім стягнути з ОСОБА_4 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 6000 грн. щомісячно від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання у Державному торговельно-економічному університеті на факультеті ресторанно-готельного та туристичного бізнесу чи до досягнення дитиною двадцяти трьох років.
Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв?язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Отже, відповідно до чинного законодавства суд може присудити аліменти за минулий час виключно за умови, що: позивач вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача; відповідач ухилявся від сплати аліментів.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.05.2020 по справі №215/5867/17 (провадження N? 61-16955св19), для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині.
Ухилення від сплати аліментів це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини.
Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Пунктом четвертим ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев?ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. 
Враховуючи, що на момент звернення позивача до суду з даною позовною заявою
відсутнє будь-яке інше судове рішення про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_3 та, відповідно, відсутнє відкрите виконавче провадження за таким рішенням суду, завчасно стверджувати про наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів та про ухилення від її сплати.
Позивач як на підставу для стягнення аліментів з травня 2020 року посилається на своє письмове звернення до відповідача від 21.01.2025 року, при цьому ОСОБА_3 не доведено, що нею, або її батьком ОСОБА_5 до січня 2025 року вживались заходи щодо одержання аліментів на дитину, які вона не змогла отримати у зв?язку з ухиленням відповідача від їх сплати.
Медіація в сімейних справах це позасудова, добровільна, конфіденційна процедура для врегулювання або запобігання конфліктам між членами однієї сім`ї, родини, які пов`язані кровними, шлюбними, дитячо-батьківськими стосунками, і всіма, хто перебуває, чи раніше перебував у родинних зв`язках.
Таким чином, суд не бере до уваги посилання позивача як на підтвердження наявної заборгованості по аліментам вибіркову переписку ініційовану ОСОБА_5 у месенджері Viber з медіатором та бізнес-тренером ОСОБА_6 лише з пропозицією про можливість медіації без підтвердження згоди на її проведення зі сторони ОСОБА_4 та реального здійснення. 
У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При цьому, позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття нею заходів до січня 2025 року щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останньої від їх сплати, що тягне за собою відмову у задоволенні позову в цій частині.
Судовий збір з відповідача за розгляд позовної заяви щодо стягнення аліментів підлягає стягненню в порядку ст. 141 ЦПК України на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180, 182, 184, 191, 195, 199, 200, 201 СК України, ст. ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки на користь ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. щомісячно з 02.07.2025 року і до закінчення навчання у Державному торговельно-економічному університеті на факультеті ресторанно-готельного та туристичного бізнесу чи до досягнення дитиною двадцяти трьох років.
 
В задоволенні решти вимог ОСОБА_3 - відмовити.
 
Стягнути з ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в дохід держави 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн. 20 коп. судового збору.

 
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.
 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

 
Суддя А.В. Шевчук