Пересипський районний суд міста Одеси  Справа № 523/11376/26
Провадження №1-кп/523/1636/26
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
 
03.06.2026            м.Одеса Пересипський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за № 12026164490000083 від 26.03.2026 року відносно:
- ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Острогірськ Врадіївського р-ну Миколаївської області, з середньою освітою, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого стрільця, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,  у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
 26.03.2026 приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину «Квіти», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Семена Палія, буд. 96, розпочав словесний конфлікт з раніше незнайомою йому ОСОБА_4 . 
Під час вказаного конфлікту, ОСОБА_4 намагалася виштовхати ОСОБА_3 з приміщення магазину та зачинити вхідні двері, однак останній, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, вирішив спричинити їй тілесні ушкодження.
Переслідуючи прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з метою заподіяння шкоди здоров`ю, ОСОБА_3 умисно, кистю своєї правої руки стиснутою в кулак, завдав один удар в область лівої частини лобної ділянки голови ОСОБА_4 . 
Після чого, продовжуючи свій протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, перебуваючи у положенні стоячи навпроти потерпілої, схопив останню лівою рукою за праве плече в області задньої поверхні у верхній третині та із силою стиснув у місці захвату, а після того як ОСОБА_4 намагалась висмикнути руку, ОСОБА_3 перехопив її своєю лівою рукою за праве плече по передній поверхні у нижній третині та із силою стиснув у місці захвату.
В цей же час, ОСОБА_3 схопив останню правою рукою за ліве передпліччя та із силою стиснув свою руку у місці захвату, а після того, як ОСОБА_4 висмикнула ліву руку, наніс ще один удар кистю своєї лівої руки стиснутої в кулак в область правого ліктьового суглоба останньої.
Внаслідок чого, спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синця в лобній ділянці зліва, синця на правому плечі по задній поверхні у верхній третині, синця на правому плечі попередній поверхні у нижній третині, синця проекції правого ліктьового суглоба по задній поверхні, синця на лівому передпліччі попередній поверхні у верхній третині, які як окремо так і разом, не були небезпечними для життя в момент заподіяння, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року (далі - Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
 Отже,  ОСОБА_3  вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, а саме: спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
 Винуватість  ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України встановлена судом поза розумним сумнівом з наступних підстав.
 29.05.2026 року до Пересипського районного суду міста Одеси надійшов обвинувальний акт у відношенні  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125КК України у якому міститься клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
 До обвинувального акта додані:
 - письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні;
-письмова заява потерпілої, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 
- матеріали досудового розслідування;
 Як видно з наданих матеріалів, до ОСОБА_3  не застосовувалось затримання під час виявлення вчинення ним кримінального проступку.
Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо 
ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.
Діючи відповідно до вимог ч. 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акта вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26.03.2026 приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні магазину «Квіти», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Семена Палія, буд. 96, розпочав словесний конфлікт з раніше незнайомою йому ОСОБА_4 . 
Під час вказаного конфлікту, ОСОБА_4 намагалася виштовхати ОСОБА_3 з приміщення магазину та зачинити вхідні двері, однак останній, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, вирішив спричинити їй тілесні ушкодження.
Переслідуючи прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з метою заподіяння шкоди здоров`ю, ОСОБА_3 умисно, кистю своєї правої руки стиснутою в кулак, завдав один удар в область лівої частини лобної ділянки голови ОСОБА_4 . 
Після чого, продовжуючи свій протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, перебуваючи у положенні стоячи навпроти потерпілої, схопив останню лівою рукою за праве плече в області задньої поверхні у верхній третині та із силою стиснув у місці захвату, а після того як ОСОБА_4 намагалась висмикнути руку, ОСОБА_3 перехопив її своєю лівою рукою за праве плече по передній поверхні у нижній третині та із силою стиснув у місці захвату.
В цей же час, ОСОБА_3 схопив останню правою рукою за ліве передпліччя та із силою стиснув свою руку у місці захвату, а після того, як ОСОБА_4 висмикнула ліву руку, наніс ще один удар кистю своєї лівої руки стиснутої в кулак в область правого ліктьового суглоба останньої.
Внаслідок чого, спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синця в лобній ділянці зліва, синця на правому плечі по задній поверхні у верхній третині, синця на правому плечі попередній поверхні у нижній третині, синця проекції правого ліктьового суглоба по задній поверхні, синця на лівому передпліччі попередній поверхні у верхній третині, які як окремо так і разом, не були небезпечними для життя в момент заподіяння, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року (далі - Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Встановлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
 
Окрім того, обвинувачений і потерпіла ознайомлені з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Отже, саме з підстав викладеного, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.
Вивченням обставин справи, встановлено, що обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому - є щире каяття . Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання- відсутні.
Суд вважає, що підстави застосування ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості, як у потерпілого, так і суспільства.
Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається, як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, відсутності в обвинуваченого сталого матеріального стану, обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо, шляхом призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції статті якою передбачена відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання. 
Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.
Цивільний позов не заявлений. 
Керуючись ст. 7, 17, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382 КПК України, суд:-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 850 (вісімсот п"ятдесят) гривень. 
  Запобіжний захід  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили - не обирати.
 Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382  цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
 Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
 У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
 Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

 Головуючий суддя :         ОСОБА_1