Справа № 713/3338/25 
Провадження №1-кп/713/52/26 
Вирок
Іменем України

20.05.2026 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 потерпілої ОСОБА_6 її представника адвоката ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025263060000115 від 22.08.2025 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, українця, розлученого, тимчасово непрацюючого , раніше судимого: 
04.11.2024 Вижницьким районним судом Чернівецької області за ст.390-1 КК УКраїни до покарання у видіі пробаційного нагляду строком на 1 рік.-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 19 серпня 2025 року, близько 17.00 год. перебуваючи на території господарства за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив конфлікт зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 , із якою спільно проживає та веде спільне господарство, під час якого, висловлювався в адресу потерпілої нецензурними та образливими словами та в подальшому переслідуючи умисну мету направлену на заподіяння останній тілесних ушкоджень, розуміючи характер своїх дій та бажаючи завдати шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , з достатньою силою, наніс потерпілій один удар кулаком лівої руки в ділянку розташування життєво-важливих органів, а саме грудну клітку з правого боку, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження, чим вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.
Внаслідок вищевказаних, умисних, протиправних дій ОСОБА_4 направлених на спричинення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, останній було спричинено тілесне ушкодження у вигляді зламу 8 ребра по передньо-підпаховій лінії справа, яке відповідно висновку експерта відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як таке що призвело до тривалого розладу здоров`я.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив умисне нанесення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
28.04.2026 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України, щодо розміру заподіяної матеріальної шкоди, яка становила 2000 гривень , яка обвинуваченим відшкодована , щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо наслідків умисного невиконання угоди про примирення.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні ініціювала угоду про примирення з обвинуваченим та просила призначити узгоджене сторонами покарання. Також пояснила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, розуміє, що при затверджені угоди про примирення вона буде позбавлена можливості вимагати притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та вимагати відшкодування шкоди.
Представник потерпілої ОСОБА_7 підтримав позицію потерпілої ОСОБА_6 вважав, що дана угода відповідає вимогам КПК та інтересам потерпілої.
Прокурор в судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просила угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , узгоджене потерпілою та обвинуваченим покарання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, в обсязі , повністю відшкодував потерпілій матеріальні збитки, погодився на застосування до нього узгодженого покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що розуміє надані йому законом правові наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення. 
Його захисник ОСОБА_5 не заперечував, щодо затвердження угоди про примирення та призначення покарання його підзахисному ОСОБА_4 , узгодженої в ній . 
Вважав, що дана угода відповідає нормам КПК. Також вказував, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно перерахував , кошти на ЗСУ в сумі 3000 гривень. 
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).
Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.
Судом встановлено, що укладення угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено потерпілою та обвинуваченим, під час підготовчого судового засідання.
Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, за ст.122 ч.1 КК України, як умисне нанесення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, , умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зобов`язання взяті за угодою ОСОБА_4 можуть бути виконані повністю, а тому наявні фактичні підстави для примирення. Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлені.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого - є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди.
Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст.67КК України є рецидив злочинів та вчинення кримінально правопорушення щодо колишнього подружжя.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що він розлучений , офіційно не працює, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, прерахував кошти в сумі 3000 гривень на нахунок ЗСУ, потерпіла до нього притензій морального та метеріального характеру не має, тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі із звільненням його від відбуття покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України два роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
На підставі ст. 91-1 КК України застосувати до засудженого ОСОБА_4 обмежувальні заходи, відповідно до яких: 
- заборонити ОСОБА_4 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_6 , яка постраждала від домашнього насильства за адресою АДРЕСА_1 строком 3 (три ) місяці.
- направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників або пробаційної програми строком 2 (два) місяці .
Судові витрати та речові докази по справі , відсутні . 
Цивільний позов по справі не заявлений . 
Керуючись ст.ст.374-376, 475 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 28.04.2026 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному проваджені, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025263060000115 від 22.08.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання 
у виді 1 (одного ) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два ) роки.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
На підставі ст. 91-1 КК України застосувати до засудженого ОСОБА_4 обмежувальні заходи, відповідно до яких: 
- заборонити ОСОБА_4 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_6 , яка постраждала від домашнього насильства за адресою АДРЕСА_1 строком 3 (три ) місяці.
- направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників або пробаційної програми строком 2 (два) місяці .
На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії вироку. 
Суддя       ОСОБА_8