ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
26.05.2026	Справа № 911/2778/25	
за позовом Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
до Фізичної особи-підприємця Матвієць Анатолія Анатолійовича
про стягнення заборгованості у розмірі 7 182,42 грн,
Суддя Зеленіна Н.І.
Без виклику представників сторін.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Матвієць Анатолія Анатолійовича про стягнення 7 182,42 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення рекламного засобу від 25.08.2023 №3417/19, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 7 182,42, з яких: 5 292,92 грн. - основна заборгованість, 596,20 грн - пеня, 741,06 грн - штраф, 112,05 грн - 3 % річних та 440,19 грн - інфляційні втрати.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.09.2025 року позовну заяву Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Фізичної особи-підприємця Матвієць Анатолія Анатолійовича про стягнення 7 182, 42 грн передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва. 
11.03.2026 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями призначено суддю Зеленіну Н.І.
17.03.2026 через канцелярію суду позивач подав заяву про зменшення позовних вимог у справі у зв`язку з частковою сплатою відповідачем боргу в розмірі 6792,63, просить стягнути пеню в розмірі 596,20 грн та судовий збір.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у матеріалах справи документами.
22.05.2026 через канцелярію суду позивач подав заяву про зменшення позовних вимог у справі у зв`язку з частковою сплатою відповідачем боргу, просить стягнути пеню в розмірі 389,78 грн та судовий збір.
З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адреси місцезнаходження сторін.
Поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження, яке направлялося на адресу місцезнаходження відповідача, повернулося на адресу суду, у графі причин повернення зазначено: "за закінченням терміну зберігання".
Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтвердження наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду.
Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.
Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим ст. 178 ГПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва
ВСТАНОВИВ:
Між позивачем, як робочим органом та відповідачем, як рекламорозповсюджувачем, укладено договір тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення рекламного засобу від 25.08.2023 №3417 (далі - Договір), відповідно до предмету якого на підставі відповідного наказу позивача про встановлення пріоритету на місце для розміщення рекламного засобу, дозволу на розміщення зовнішньої реклами, наданого на підставі розпорядження, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відповідачу надається право тимчасового платного користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, виключно для розміщення та експлуатації рекламного засобу (п. 1.1 Договору).
Пунктом 6.14 Договору, зокрема, визначено, що плата за тимчасове користування місцем, штрафні санкції за прострочення здійснення платежів нараховується позивачем щомісячно та переказуються відповідачем не пізніше 20-го числа поточного місяця, виключно на казначейський рахунок № 31517938026001 МФО 899998 у ГУ ДКСУ у м. Києві (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/50110005 Код ЄДПРОУ 37993783) для зарахування до цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва, в розмірах, зазначених у рахунках.
Факт неотримання рахунку не звільняє відповідача від здійснення плати.
Відповідальність сторін передбачена сторонами у розділі 7 Договору, а саме, зокрема:
- позивач застосовує до відповідача штрафні санкції у вигляді пені за несвоєчасне або неповне внесення платежів у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми (п. 7.2 Договору);
- позивач має право додатково нарахувати боржнику за прострочення платежів за тимчасове користування, що складає більше одного місяця, штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) відсотків простроченої суми (п. 7.3 Договору).
Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, надав відповідачу послуги за Договором в період з 01.01.2024 по 31.07.2025 в сумі 5 292,92 грн, які відповідачем сплачені не були, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача основної заборгованості за Договором в сумі 5 292,92 грн.
Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарських санкцій у вигляді пені в сумі 596,20 грн. та штрафу в сумі 741,06 грн.
Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 112,05 грн. та інфляційних втрат в сумі 440,19 грн.
Позивач на виконання умов Договору надав відповідачу послуги за період з 01.01.2024 по 31.07.2025 на суму 5 292,92 грн. У зв`язку з несвоєчасною оплатою позивачем також було нараховано 741,06 грн штрафу, 112,05 грн 3% річних та 440,19 грн інфляційних втрат.
17.03.2026 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначає, що після звернення з позовом до суду відповідач добровільно сплатив суму основної заборгованості, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат в загальному розмірі 6 792,63 грн. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача лише пеню у розмірі 596,20 грн та судовий збір.
Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Судом встановлено, що сплата суми в розмірі 6 792,63 грн відбулася відповідачем після направлення позову до суду, що підтверджується матеріалами справи. Належність та правильність нарахування вказаних сум перевірено судом. 
Оскільки предмет спору в частині стягнення 5 292,92 грн основного боргу, 741,06 грн штрафу, 112,05 грн 3% річних, 440,19 грн інфляційних втрат відсутній після відкриття провадження, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.
Розглядаючи вимогу про стягнення пені у розмірі 389,78 грн, суд зазначає, що її нарахування передбачено п. 7.2 Договору. 
Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача пені в сумі 389,78 грн сторонами спору до суду не подано.
Розмір пені у зазначений період відображений у довідці про стан розрахунків по рахункам фактурам станом на 12.03.2026, яка наявна в матеріалах справи.
Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 596,20 грн - пені, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.
Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача. 
Керуючись ст.ст. ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240, Господарський суд міста Києва
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - задовольнити частково.
2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Матвієць Анатолія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36; ідентифікаційний код 41348526) суму пені у розмірі 389,78 грн та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. 
3. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 6 792,63 грн закрити.
Після вступу рішення в законну силу видати наказ.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.
Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення складено 26.05.2026.

Суддя Н.І. Зеленіна