ЄУН 387/160/26
Номер провадження по справі 2/387/447/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2026 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстер І.П.
за участю секретаря судового засідання    Полюхович Т.А.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 06.06.2026 надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором кредитної лінії №490380698 від 16.11.2023 у розмірі 42 015,12 гривень.
Свій позов ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" обґрунтовує тим, що 16.11.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №490380698 згідно умов якого отримала кредит під відсотки в розмірі 8900 грн., який не повернула в строки визначені умовами цього договору. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01. 31.07.2024 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу №31/0724-01. Також 29.05.2025 між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" укладено договір факторингу №29/05/25-Е відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №б/н від 29.05.2025 Фінансова Компанія "Ейс" набуло права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 42 015,12 гривень. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань у відповідача утворилась загальна сума заборгованості за кредитним договором №490380698 від 16.11.2023 у розмірі 42 015,12 гривень.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У пункті 4 прохальної частини позовної заяви позивач просив розглядати справу без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідачка повторно в судове засідання не з`явилася. При цьому суд зважає, що про дату, час і місце судового засідання остання повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації. Проте, поштове відправлення повернуто суду без вручення з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». За наведеного, судова повістка у відповідності до ч.8 ст.128, ч.1 ст.131 ЦПК України, вважається врученою. Крім того судом 06.11.2025 опублікувано оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті «Судова влада України».
Процесуальні дії суду
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, ухвалою від 28.04.2026, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно судом витребувано у АТ «Райффайзен Банк» інформацію по платіжній картці 5375-41XX-XXXX-9600 .
Суд, ухвалою від 12.06.2026 постановив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду на позов не подав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`явив, виходячи з положень ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
ІІ. Мотивувальна часта
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Відповідно до витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.01.2026, ТОВ "ФК "ЕЙС" зареєстроване як юридична особа 07.05.2019, види економічної діяльності, 64.99 надання інших фінансових послуг ( крім страхування та пенсійного забезпечення) (а.с.14).
Судом встановлено, що 16.11.2023 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 , було укладено договір кредитної лінії №490380698 в електронній формі, за умовами якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язалось надано відповідачці кредит у розмірі 8900,00 грн. Відповідно до п. 3.3 для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 18 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 1553,94 грн. Відповідно до п.5.1 договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом переказу грошових коштів, який завершується зарахуванням грошових коштів на поточний рахунок, для управління яким випущена платіжна картка НОМЕР_1 . Згідно п.8.3.1 договору за період від дати видачі кредиту до 04.12.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 354,05 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,97 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним. Пунктом 8.4 договору після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (а.с. 26-34).
Також надано заяву на отримання грошових коштів в кредит від 16.11.2023, договір №490380698, дата укладення договору: 16.11.2023, заявник: ОСОБА_1 (а.с. 36)
На підтвердження укладення договору позивачем надано довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі та відповідний порядок дій споживача (а.с. 37).
На підтвердження переказу коштів позивачем надано платіжне доручення №003сfbda-ac94-4ba0-950c-ee0fe7c4360 від 16.11.2023, згідно призначення платежу якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" здійснило переказ коштів згідно договору №490380698 від 16.11.2023 ОСОБА_1 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 хх-хххх-9600, у розмірі 8900,00 грн (а.с. 38).
На підтвердження розміру заборгованості первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №490380698, відповідно до якого відповідачці 16.11.2023 надано кредит у сумі 8 900 грн, а станом на дату відступлення права вимоги 09.01.2024 заборгованість складала 20 001,86 грн, з яких 8 900 грн — заборгованість за тілом кредиту та 11 101,86 грн — заборгованість за процентами.
Також надано розрахунок заборгованості ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до якого після набуття права вимоги за договором факторингу від 09.01.2024 проценти продовжували нараховуватися до 31.07.2024, а загальна сума заборгованості за кредитним договором №490380698 станом на 31.07.2024 становила 42 015,12 грн, з яких 8 900 грн — заборгованість за тілом кредиту та 33 115,12 грн — заборгованість за процентами.
Крім того, позивачем надано виписку з особового рахунку за кредитним договором №490380698, відповідно до якої станом на 05.06.2025 заборгованість відповідачки перед ТОВ «ФК «ЕЙС» становить 42 015,12 грн, у тому числі 8 900 грн простроченого тіла кредиту та 33 115,12 грн прострочених процентів.
28.11.2018 ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" уклали договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно із п.1.3, право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно із п.4.1 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку. Згідно із п.8.2 договору, строк цього договору закінчується 28.11.2019, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с. 43-46).
28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022, 31.12.2023 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" укладено додаткові угоди №19, №26, №27, №31, №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018.
Згідно витягу з Реєстру права вимоги №266 від 09.01.2024, клієнт ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відступив факторові ТОВ "Таліон Плюс" право вимоги заборгованості в сумі 20001,86 грн згідно кредитного договору №490380698 від 16.11.2023 до боржника ОСОБА_1 (а.с.61, 62).
31.07.2024 ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" уклали договір факторингу №31/0724-01 на строк до 31.12.2024, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 65-68).
Згідно з Реєстром права вимоги №1 від 31.07.2024, клієнт ТОВ "Таліон Плюс" відступив факторові ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" право вимоги заборгованості в сумі 42015,12 грн згідно з кредитним договором №490380698 від 16.11.2023 до боржника  ОСОБА_1 (а.с.71-72).
29.05.2025 ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" уклали договір факторингу №29/05/25-Е , за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.74-77).
Згідно з Реєстром боржників до Договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025, клієнт ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" відступив факторові ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" право вимоги заборгованості в сумі 42015,12 грн згідно кредитного договору №490380698 до ОСОБА_2 (а.с. 79-80).
Відповідно до виписки з особового рахунку ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором №490380698 від 16.11.2023 ОСОБА_1 станом на 05.06.2025 має заборгованість у розмірі 42015,12 грн, що складається із простроченої заборгованості за тілом у розмірі 8900,00 грн, простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 33 115,12 грн (а.с. 88).
Відповідно до довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», згідно з якою одноразовий ідентифікатор HHRT-4333 було направлено на номер телефону НОМЕР_3 16.11.2023 о 05 год. 36 хв. 42 сек., введено позичальником о 05 год. 37 хв. 17 сек., після чого відбулося перерахування кредитних коштів (а.с. 37);
Відповідно до письмових пояснень ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», товариство не є банківською установою та не має можливості надати документальне підтвердження фактичного зарахування коштів на рахунок отримувача, оскільки таке підтвердження може надати лише банк-емітент платіжної картки (а.с. 39);
Відповідно до схеми відступлення права вимоги та документи щодо переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», далі до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а згодом до ТОВ «ФК «ЕЙС», з відповідними реєстрами боржників, актами приймання-передачі, платіжними інструкціями та документами щодо оплати вартості портфелів прав вимоги (а.с. 47-84).
Разом з тим судом на виконання клопотання позивача витребувано від АТ «Райффайзен Банк» інформацію щодо платіжної картки № НОМЕР_4 , на яку, за твердженням позивача, були перераховані кредитні кошти.
З інформації наданої АТ "Райффайзен Банк" від 26.05.2026 №81-15-9/8865, встановлено, що банківська картка № НОМЕР_5 банком не емітовано на імя ОСОБА_1 .
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 16.11.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №490380698 в електронній формі.
Надані позивачем заява на отримання кредиту, довідка щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі та інші документи свідчать про проходження відповідачкою процедури укладення електронного договору із застосуванням одноразового ідентифікатора.
Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей 639, 1055 ЦК України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Отже, суд дійшов висновку, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою був укладений кредитний договір у передбаченій законом формі.
Разом із тим, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України обов`язком кредитодавця є надання позичальнику грошових коштів у розмірах та на умовах, визначених договором.
Згідно з пунктом 5.1 договору кредитної лінії надання кредиту здійснюється шляхом переказу грошових коштів на платіжну картку позичальника, а надання траншу завершується зарахуванням коштів на відповідний рахунок.
Таким чином, для підтвердження виникнення у відповідача обов`язку щодо повернення кредитних коштів позивач повинен довести не лише факт укладення кредитного договору, а й факт фактичного надання кредиту позичальнику.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11 вересня 2019 року у справі №755/2284/16-ц, належними доказами виконання кредитодавцем свого обов`язку щодо надання кредиту є первинні бухгалтерські документи, які підтверджують здійснення відповідної господарської операції.
На підтвердження переказу коштів за договором кредитної лінії №490380698 від 16.11.2023 позивачем надано копію платіжного доручення №003cfbda-ac94-4ba0-950c-eea0fe7c4360 від 16.11.2023 на суму 8 900 гривень.
Однак суд вважає, що зазначений документ сам по собі не підтверджує факту зарахування коштів відповідачці, оскільки не містить усіх обов`язкових реквізитів первинного бухгалтерського документа та не підтверджує фактичного проведення банківської операції.
Однак суд вважає, що надане позивачем платіжне доручення саме по собі не є належним та достатнім доказом фактичного перерахування кредитних коштів відповідачці.
Відповідно до статті 1 та частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні містити обов`язкові реквізити, зокрема відомості про зміст та обсяг господарської операції, дату її здійснення, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, та інші дані, що дають можливість ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції.
Надане платіжне доручення не містить відомостей, які б підтверджували фактичне виконання платіжної операції та зарахування коштів відповідачці. Зокрема, документ не містить відміток банківської установи про виконання платежу, відомостей про проведення банківської операції, реквізитів документа, що підтверджує зарахування коштів на рахунок отримувача, а також інших даних, які б свідчили про фактичне списання коштів з рахунку платника та їх зарахування на рахунок відповідачки.
Крім того, у платіжному дорученні зазначено лише частково прихований номер платіжної картки, що саме по собі не дає можливості встановити належність такого платіжного засобу відповідачці та перевірити факт зарахування коштів саме на її рахунок.
Більше того, згідно з інформацією АТ «Райффайзен Банк» від 26.05.2026 № 81-15-9/8865 банківська картка № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 не емітувалася. За таких обставин надані позивачем документи не підтверджують належними та допустимими доказами факту отримання відповідачкою кредитних коштів за договором кредитної лінії № 490380698 від 16.11.2023.
Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували належність зазначеної платіжної картки відповідачці та факт зарахування на неї кредитних коштів у сумі 8 900 грн, матеріали справи не містять.
Також позивачем не надано виписки банку, довідки банку-емітента платіжної картки, підтвердження платіжної системи або інших первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували фактичне зарахування коштів відповідачці.
При цьому надані позивачем розрахунки заборгованості, виписки з особового рахунку та документи щодо переходу права вимоги підтверджують лише внутрішній облік заборгованості кредитором та факт відступлення права вимоги, однак не є належними доказами фактичного надання відповідачці кредитних коштів.
Верховний Суд у постанові від 11.09.2019 у справі № 755/2284/16-ц зазначив, що належними доказами надання кредитних коштів є первинні бухгалтерські документи, оформлені відповідно до вимог законодавства про бухгалтерський облік. Сам по собі розрахунок заборгованості не підтверджує факту видачі кредиту.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891/15-ц, де зазначено, що саме кредитор повинен довести факт отримання позичальником кредитних коштів, а відсутність належних доказів такого отримання виключає можливість стягнення заборгованості.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 вказав, що внутрішні документи кредитора, розрахунки заборгованості та виписки, складені самим кредитором, не можуть вважатися беззаперечним доказом фактичного отримання позичальником кредитних коштів без підтвердження відповідної банківської операції, а також факту отримання кредитної картки та строк її дії, чи користувався останній кредитними коштами (чи отримував готівку у банкоматі та відділенні банку, чи купував товари та чи перерахував кошти на інші рахунки), якщо користувався, то в якому розмірі, чи здійснював повернення кредитних коштів позивачу, якщо здійснював, то в якому розмірі.
Також Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц звернув увагу, що саме факт перерахування коштів позичальнику є обставиною, з якою закон пов`язує виникнення обов`язку щодо їх повернення, а тому ця обставина підлягає доведенню належними та допустимими доказами.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт виконання первісним кредитором свого обов`язку щодо надання відповідачці кредитних коштів за договором кредитної лінії №490380698 від 16.11.2023.
Оскільки факт надання кредиту є необхідною передумовою виникнення обов`язку позичальника щодо його повернення та сплати процентів, недоведеність цієї обставини виключає можливість задоволення заявлених позовних вимог.
За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» у повному обсязі.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
Згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, витрати позивача зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.
ІІІ Резолютивна частина
На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 512, 514, 516, 517, 526, 527, 530, 610, 611, 625, 626, 638, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 490380698 від 16 листопада 2023 року в сумі 42 015 (сорок дві тисячі п`ятнадцять) гривень 12 копійок — відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" (02090, місто Київ, Харківське шосе,19, офіс 2005, код ЄДРПОУ 42986956);
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області         Майстер І.П.