Справа №638/7896/26
Провадження № 2-а/638/151/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року          м.Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого Зінченка О.В., за участі секретаря судового засідання Плахотничої В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харків адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківської області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
в с т а н о в и в:
Позивач в особі представника звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №6968574 від 05.04.2026 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП; закрити справу про адміністративне правопорушення; стягнути з відповідача судові витрати в сумі 5665,60 грн, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 665,60 грн, та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.
Позов обґрунтований тим, що оскаржуваною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн за ч.2 ст.126 КУпАП за те, що, на думку поліцейського, позивач порушив вимоги ПДР, а саме п.2.1.а - керував транспортним засобом не маючи такого права.
У відповідності до визначень, закріплених у ПДР, електровелосипед Fada FDEB 06 CLA-72, яким керував позивач, потужність мотора якого становить лише 600 Вт, не може визнаватись механічним транспортним засобом, та не підлягає державній реєстрації в органах МВС. Враховуючи зазначене, позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п.2.1 (а) в ПДР може нести виключно водій механічного транспортного засобу, яким вказаний електровелосипед не є.
Крім того, матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 вказаним вище електровелосипедом та докази його зупинки працівниками поліції.
Також представник позивача зазначає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи, а саме розгляд був формальний, оскільки все звелося до того, що поліцейський заповнив оскаржувану постанову, а тому фактично розгляду справи, як це передбачено ст.280 КУпАП, не відбулося.
Представником відповідача подано відзив на позов, в якому представник просить відмовити в задоволенні позову, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1.10 ПДР мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Вказані характеристики також зазначені позивачем у позовній заяві, а саме 600 Вт, тобто потужність електродвигуна даного тз до 4 кВт, тому даний тз відноситься саме до мопедів.
До категорії А1 відносяться мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Відповідно до коментарів до Правил дорожнього руху термін «мопед» позначає в Правилах дорожнього руху категорію двоколісних транспортних засобів, які за своїми технічними характеристиками поступаються більш швидким двоколісним транспортним засобам і перевищують велосипеди. Мопед незалежно від його зовнішнього вигляду має такі характерні ознаки: двигун об`ємом до 50 см3 та/або електродвигун потужністю до 4 кВт. Якщо двоколісний транспортний засіб обладнаний одночасно педалями та електродвигуном потужністю до 4 кВт, то він прирівнюється до мопеда, а особа яка керує ним, зобов`язана мати посвідчення на право керування транспортним засобом категорії «А1».
З огляду на вищевикладене, відповідно до п. 2.13 ПДР, позивач для керування транспортним засобом, обладнаним електродвигуном потужністю до 4 кВт, був зобов`язаний мати посвідчення водія категорії «А1», та, відповідності до п. 2.4. «а» ПДР, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки таке посвідчення.
Разом із цим, як було встановлено інспектором та не заперечується в позовній заяві позивача посвідчення водія відповідної категорії останній працівникам поліції не пред`явив, оскільки такого посвідчення в нього на момент зупинки не було.
Відповідальність за вчинення даного правопорушення передбачена частиною 2 статті 126 КУпАП, повноваження щодо розгляду справ даної категорії надано працівникам поліції, виходячи з чого інспектор діяв правомірно в межах діючого законодавства, а тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачається.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій представник зазначає, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п.2.1 (а), 2.3 г, 2.9 в ПДР може нести виключно водій механічного транспортного засобу, яким електровелосипед Fada FDEB 06 CLA-72 не є.
Представники сторін просили здійснити судовий розгляд без їх участі.
Під час судового розгляду судом встановлено наступне.
05.04.2026 інспектором Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Ляпощенко Сергієм Володимировичем відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6968574, відповідно до якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.
Згідно даної постанови ОСОБА_1 04.04.2026 о 23:05 керував транспортним засобом Fada fdeb 06cla-72 б/н, в м. Ізюм на автодорозі Київ-Харків-Довжанський 625 км без посвідчення водія відповідної категорії, без одягнутого мотошолому, незареєстрованого в підрозділах МВС, чим порушив пункт. 2.1.а, 2.3.г, 2.9.в ПДР України - керування ТЗ особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
На підставі викладеного, суд вважає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Разом із тим, судом встановлено, що вказаним вимогам оскаржувана постанова не відповідає, а тому позов є обґрунтованим, а оскаржувана постанова такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.
Згідно абз. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Разом із тим, даною нормою не встановлюється перелік осіб, які мають отримувати право керування транспортним засобом, перелік транспортних засобів, керування якими без отримання попередньо такого права є неможливим тощо, а тому суд зазначає, що в цій частині дана норма є бланкетною та відсилає до інших норм чинного законодавства, які регулюють викладені питання.
Згідно абз. 8-9 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі посвідчення водія.
Пунктом 2.1.а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306, порушення якого інкриміновано позивачу, встановлено обов`язок мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії водіям механічних транспортних засобів.
Відповідно до п. 1.10 ПДР механічним транспортним засобом є транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Таким чином, електричні транспортні засоби, потужність двигуна яких складає менше 3 кВт не відносяться до механічних, а тому керування ними не потребує попереднього отримання відповідного посвідчення.
З матеріалів справи суд вбачає, що позивач керував електровелосипедом Fada fdeb 06cla-72, потужність якого складає 600 Вт, тобто даний транспортний засіб не відноситься до механічних, а тому доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованими.
При цьому, суд відхиляє твердження представника відповідача про те, що електровелосипед Fada fdeb 06cla-72 підпадає під визначення мопеда, яким згідно п. 1.10 ПДР є двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт, а тому з урахуванням п. 2.13 ПДР позивач мав отримати посвідчення водія категорії А1.
Суд вважає дане твердження помилковим з тих підстав, що обов`язок мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії встановлений п. 2.1.а ПДР саме для водіїв механічних транспортних засобів, якими є трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Таким чином, викладені норми необхідно розуміти таким чином, що ними встановлено обов`язок мати посвідчення водія лише у випадках керування транспортними засобами певної потужності двигуна, однак відповідність електровелосипеда, яким керував позивач, визначенню мопеда, та наявності категорії посвідчень водія саме для мопедів, не створює обов`язку для позивача мати при собі посвідчення водія, оскільки потужність двигуна електровелосипеда є меншою, а ніж та, для керування транспортними засобами з якою вимагається отримання посвідчення водія.
Навпаки, аналіз викладених норм ПДР дозволяє зробити висновок про те, що керування не всіма видами мопедів вимагає попереднього отримання посвідчення водія.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У даній справі судові витрати складаються з судового збору у розмірі 665,60 грн, сплаченого позивачем згідно квитанції № 5197-8631-7586-4190 від 14.04.2026, а також витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн, на підтвердження факту понесення яких позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 10.04.2026, акт узгодження суми гонорару та порядку здійснення розрахунків від 10.04.2026 та платіжну інструкцію №Q4BY01J0GX від 11.04.2026.
Враховуючи, що судом прийнято рішення про задоволення позову, всі судові витрати підлягають стягнення на користь позивача з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.241-246, 255, 286, 292, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківської області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №6968574 від 05.04.2026 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківської області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: Кравчун Дмитро Вікторович, адреса: АДРЕСА_2 , діє на підставі ордеру серії АХ №1329407 від 10.04.2026, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №5 від 29.03.2022. 
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Харківській області, ЄДРПОУ: 40108599; адреса: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 13.
Представник відповідача: Тріска Дар`я Олександрівна, адреса: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 13; діє на підставі довіреності в порядку передоручення від 28.02.2025. 

Суддя           О. В. Зінченко