Справа №491/292/26 
Провадження № 2-о/491/24/26
РІШЕННЯ
іменем України
07 травня 2026 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі головуючого судді - Желяскова О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Білоус А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьїв Одеської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа: Ананьївська міська рада,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа: Ананьївська міська рада.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 , яка постійно проживала в АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно у вигляді земельної ділянки площею 3,93 га з кадастровим номером 5120282800:01:001:0305, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Право власності на вказану земельну ділянку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД № 030002, виданого Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 09 грудня 2004 року. З метою оформлення своїх спадкових прав, заявник, як спадкоємець за законом першої черги, звернувся до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Воробйова А.О. Проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з розбіжністю у написанні прізвища спадкодавця між свідоцтвом про смерть - «   ОСОБА_3 » та державним актом на право власності на земельну ділянку - «   ОСОБА_4 ». У зв`язку з цим, йому рекомендовано звернутись до суду для встановлення належності правовстановлюючого документа спадкодавцю.
Враховуючи існуючі розбіжності в написанні прізвища спадкодавця в свідоцтві про смерть та державному акті на право власності на земельну ділянку, заявник не в змозі на даний час переоформити спадкове майно, яке залишилось після смерті матері, тому звернувся до суду та просить встановити той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 030002, виданий Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 09 грудня 2004 року,належить ОСОБА_2 .
Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 07 квітня 2026 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено судове засідання та за клопотанням заявника витребувано у приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Воробйова А.О.копію спадкової справи № 32/2025, заведеної 25 жовтня 2025 року на майно ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.45-46).
Заявник ОСОБА_1 на розгляд справи не прибув. Натомість через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просить судове засідання, призначене на 07 травня 2026 року, провести у його відсутність та задовольнити заяву (а.с.73). 
Представник заінтересованої особи Ананьївської міської ради в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. Це підтверджує довідка про доставку електронного листа (а.с.48). Водночас 09 квітня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник Ради, в особі її Голови, Тищенко Ю.С. надав клопотання, в якому просить здійснити розгляд справи без представника Ананьївської міської ради, розгляд заяви залишає на розсуд суду та просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник зазначає, що права та обов`язки осіб, які беруть участь у цивільному судочинстві відомі та зрозумілі. Інших заяв, клопотань, відводів не має (а.с.50).
Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.
Відповідно до частини четвертої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи викладене, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи (а.с.47, 48), заяви/клопотання заявника та представника заінтересованої особи про розгляд справи за їх відсутності (а.с.50, 73), суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи.
У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
В частині першій статті 4 ЦПК України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 19, частиною першою статті 293 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у тому числі в порядку окремого провадження.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23)).
В постанові від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: «В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».
Аналогічними критеріями керувалась Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).
В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага на те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17, зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Відповідно до листа Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини першої статті 256 ЦПК (натепер пункт 6 частини першої статті 315 ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
З матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, але останньому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки при вивченні наданих заявником документів були виявлені розбіжності в написанні прізвища спадкодавця, а саме: в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ОД № 030002, виданого Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 09 грудня 2004 року, вказано прізвище спадкодавця « ОСОБА_5 іч», а в свідоцтві про смерть вказано «   ОСОБА_3 ». У зв`язку з чим заявник вважає свої спадкові права порушеними, оскільки він, як спадкоємець першої черги за законом, позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено заявником у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; уродженка с. Шелехове Ананьївського району Одеської області; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 13 жовтня 1995 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області; місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2  (а.с.5-7, 44).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років померла мати заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 04 липня 2025 року Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради (а.с.11).
Факт родинних відносин, а саме те, що заявник є сином ОСОБА_2 , підтверджується наявною в матеріалах справи ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 26 серпня 1960 року Кохівською сільською радою Ананьївського району Одеської області відносно дитини « ОСОБА_6 » (мовою оригіналу) народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Шелехове Ананьївського району Одеської області, згідно якого в графі «Мати» записана - « ОСОБА_2 , украинка» (мовою оригіналу) (а.с.15). 
Згідно ксерокопії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , виданого 22 листопада 1954 року Точилівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, 22 листопада 1959 року одружились громадяни ОСОБА_7 (мовою оригіналу), 1937 року народження, уродженець с. Шелехове Ананьївького району Одеської області та ОСОБА_8 (мовою оригіналу), 1940 року народження, уродженка с. Кохівка Ананьївського району Одеської області (а.с.16).
Згідно ксерокопії погосподарської книги № 10 за період 2001-2005 роки Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області до складу домогосподарства, де головою сім`ї вказано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , входять: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.31-33).
Згідно виписки з погосподарської книги № 3 на 2024-2031 роки (Ананьївська міська рада, Кохіський старостинський округ) до складу домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с.34-37).
Згідно наявної в матеріалах справи ксерокопії заяви від 18 березня 1997 року про видачу паспорту, 03 квітня 1997 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, в зв`язку з обміном паспорту радянського зразка, на ім`я ОСОБА_2 (мовою оригіналу), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Кохівка Ананьївського району Одеської області, яка перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 , проживаючої за адресою: с. Шелехове Ананьївського району Одеської області, видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 (а.с.12). 
З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_7 , зокрема, сторінки, яка заповнюється українською мовою, вбачається, що його видано на ім`я «   ОСОБА_11 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження: село Кохівка Ананьївського району Одеської області» (а.с.12).
З ксерокопії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі сформованого 24 жовтня 2025 року за № 83015292 приватним нотаріусом Воробйовим А.О., вбачається що на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24 жовтня 2025 року заведена спадкова справа за № 32/2025 (а.с.10).
Судом було досліджено матеріали зазначеної спадкової справи (а.с.53-72) та встановлено, зокрема, що спадкова справа заведена на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від імені заявника - сина спадкодавця (а.с.54).
Також встановлено, що із заявою про відмову від прийняття належної частки спадкового майна, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , на користь її сина звернувся її чоловік (батько заявника) ОСОБА_9 (а.с.60).
Наявна в матеріалах справи ксерокопія інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої 24 жовтня 2025 року за № 83015241 приватним нотаріусом Воробйовим А.О., свідчить, що за життя ОСОБА_2 заповіту не склала (а.с.9).
Отже, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить земельна ділянка площею 3,93 га, кадастровий номер: 5120282800:01:001:0305, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД № 030002, виданого Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 09 грудня 2004 року(а.с.13). Означений документ видано на   ОСОБА_12 .
В той же час, у свідоцтві про смерть прізвище матері заявника значиться як «   ОСОБА_3 ».
Листом приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області, Воробйовим А.О., від 24 жовтня 2025 року за вихідним № 121/02-14 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з причини розбіжностей в написанні прізвища спадкодавця в правовстановлюючому документі - державному акті на право власності на земельну ділянку«   ОСОБА_4 », та свідоцтві про смерть «   ОСОБА_3 ». В зв`язку з чим потрібно встановити факт належності державного акту на право власності на земельну ділянкуОСОБА_2 (а.с.8).
Положення статті 315 ЦПК України свідчать про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Заявниця просить встановити факт належності правовстановлюючого документа - договору купівлі-продажу житлового будинку її батькові ОСОБА_13 , так як він безпосередньо породжує юридичні наслідки, а саме право заявниці на спадщину в порядку спадкування за законом.
Суд зазначає, що встановлення юридичного факту, а саме належності правовстановлюючого документа - державного акта на право власності на земельну ділянкуматері заявника ОСОБА_2 не несе юридичного наслідку щодо вирішення прав та обов`язків інших осіб, оскільки його встановлення буде лише підтвердженням державного акту на право власності на земельну ділянкуОСОБА_2 , тобто існування відповідного юридичного факту, що передбачено у Главі 6 Розділу IV ЦПК України, як спеціальний процесуальний інструмент для захисту відповідних прав.
Враховуючи обставини справи, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення для заявника з метою вирішення питання щодо переоформлення спадкового майна після смерті матері, в іншому порядку встановити факт належності вказаного державного акту на право власності на земельну ділянкуостанній немає можливості, а тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити і встановити вказаний факт, що має юридичне значення.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦПК України в рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного, керуючись статтями 76-81, 89, 141, 264, 294, 315 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
 
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа: Ананьївська міська рада, - задовольнити.
Вважати встановленим той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 030002, виданий Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 09 грудня 2004 року на ім`я ОСОБА_2 , належав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Кохівка Ананьївського району Одеської області, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до підпункту 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.
Відомості про сторін та інших учасників справі на виконання пункту 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:
заявник:      	ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2  	
заінтересована особа:	Ананьївська міська рада, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04056807; місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 66401, Одеська область, Подільський район, м. Ананьїв, вул. Незалежності, буд. 51	

Копію рішення суду вручити/надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.
У відповідності до положень частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є 07 травня 2026 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Суддя          О.О. Желясков

Рішення суду набрало законної сили «_____» __________________20____ року.
Оригінал рішення суду знаходиться в матеріалах цивільної справи № 491/292/26 Ананьївського районного суду Одеської області.