ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

08 травня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/396/26	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим у його інтересах адвокатом Ільченко Іриною Валентинівною, до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі – позивач), поданим в його інтересах адвокатом Ільченко Іриною Валентинівною (далі – представник позивача), до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), у якому представник позивача просить:
– визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби в Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»;
– зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн, передбачену постановою від 11 лютого 2025 року № 153 Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби в Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану». 
На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27 вересня 2018 року у віці 20 років вступив на військову службу в Збройні сили України за контрактом та був зарахований до штату Військової частини НОМЕР_1 . 
7 квітня 2020 року ОСОБА_1 після закінчення дії попереднього контракту уклав новий контракт із Військовою частиною НОМЕР_1 строком на три роки до 7 квітня 2023 року. Після закінчення дії зазначеного контракту позивач у віці 24 років продовжив військову службу під час воєнного стану. 
У період з 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 21 травня 2025 року № 174. 
8 вересня 2025 року позивач подав командиру Військової частини НОМЕР_1 рапорт про виплату одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби в Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
У жовтні 2025 року позивач отримав письмову відповідь від відповідача, у якій відповідач повідомив, що у зв`язку із прийняттям позивача на військову службу до введення воєнного стану в Україні відсутні підстави для виплати вказаної винагороди.
Позивач уважає протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у ненарахуванні та невиплаті одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн, тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Військова частина НОМЕР_1 позов не визнала, про що 16 березня 2026 року через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» за вхідним реєстраційним № 3901/2026 подала відзив на позовну заяву від 14 березня 2026 року б/н, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. 
На обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що 11 лютого 2025 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова № 153). 
Відповідач зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин, приписи Постанови № 153 встановлюють п`ять обов`язкових умов, у разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень (диспозиція правової норми), а саме:
– приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення; 
– вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою № 153 (11 лютого 2025 року): до 25 років; 
– факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64; 
– фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою; 
– безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних бойових дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153 (11 лютого 2025 року) (абзац другий пункту 4); або безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153 (11 лютого 2025 року) у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) (абзац четвертий пункту 4). 
У подальшому Міністром оборони України видано Доручення від 20 лютого 2025 року № 999/уд (далі - Доручення № 999/уд), яким передбачено виплату одноразової грошової допомоги після укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, затвердженого Постановою, у розмірі один мільйон гривень, яка виплачується трьома частинами (далі - допомога); одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі один мільйон гривень. Виплата здійснюється один раз за весь період проходження військової служби та не підлягає поділу на частини. 
Дорученням № 999/уд визначено, що право на винагороду мають виключно особи рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які до набрання чинності Постановою № 153 (до 13 лютого 2025 року) у віці до 25 років (яким не виповнилося 25 років) були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (далі військовослужбовці) строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на 13 лютого 2025 року.
Підтвердження участі військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій здійснюється на підставі щонайменше одного документа з кожної з наступних груп: а) бойовий наказ (бойове розпорядження); б) журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно- вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення; в) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно- підпорядкованих підрозділів) у бойових в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13 лютого 2025 року, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від одного мільйону гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених). 
Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13 лютого 2025 року у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон), винагорода виплачується в повному обсязі. 
До Постанови №153 внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 2025 року № 942, відповідно до яких: 
- абзац другий пункту 4 Постанови № 153 установлює, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень; 
- абзац четвертий пункт 4 Постанови № 153 передбачає, що військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі. 
При цьому, пункт 4 Постанови № 153 доповнений новими абзацами, за приписами яких виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу (абзаци шостий та сьомий пункту 4). 
Позивач не брав безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора. 
У період з 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року молодший сержант ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави в зв`язку з військовою агресією Російської Фередеції проти України, пребуваючи у н. п. Олександрівка Краматорського району Донецької області, виконуючи обов`язки за штатною посадою рентгенлаборанта рентгенологічного кабінету Військової частини НОМЕР_1 . 
Довідка командира Військової частини НОМЕР_1 від 21 травня 2025 року № 174 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, яка є додатком 6 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2023 року № 887), є підставою для надання статусу учасника бойових дій. Указане у довідці від 21 травня 2025 року № 174 формулювання є загальним визначенням щодо осіб, які відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мають право на статус учасника бойових дій. 
Водночас, пункт 4 Постанови № 153 не використовує поняття «учасник бойових дій», та формулює поняття значно вужче, ніж сформульовано у пункті 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави - агресора. 
Зазначені вище підстави підтверджують правомірність дій відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн, передбаченої Постановою № 153. 
З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Користуючись правом на подання заяв по суті справи, позивач подав відповідь на відзив від 17 березня 2026 року б/н, у якій зазначив, що підставою для видачі довідки від 21 травня 2025 року № 174 є журнал бойових дій від 24 лютого 2022 року № 94/дск.
Позивач зазначає, що у період з 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року він виконував бойові завдання у складі мобільного польового госпіталю, надавав медичну допомогу безпосередньо у районах ведення бойових дій. 
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376. Відповідно до вказаного переліку Краматорська міська територіальна громада, починаючи з 24 лютого 2022 року по теперішній час, належить до територій, на яких ведуться бойові дії.
Із посиланням на положення Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач зазначає, що він є учасником бойових дій, у період із 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року брав участь у бойових діях, перебуваючи в Донецькій області, тобто на території ведення бойових дій, підтвердженням чого є записи у журналі бойових дій від 24 лютого 2022 року № 94/дск. 
Відповідач подав заперечення від 21 березня 2026 року б/н, у яких зазначив, що статус учасника бойових дій позивач отримав 18 лютого 2019 року, за три роки до введення в Україні воєнного стану. Наявність у позивача статусу учасника бойових дій, отриманого у 2019 році, не є доказом його безпосередньої участі, під час воєнного стану, у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави агресора.
Також відповідач зазначає, що представник позивача визначає Краматорську міську територіальну громаду, як територію, на якій ведуться бойові дії, посилаючись на Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 (далі - Перелік № 376). 
Згідно із підпунктом 1.2 пункту 1 Розділу І Переліку № 376 Краматорська міська територіальна громада віднесена до території можливих бойових дій з 24 лютого 2024 року.
Підпунктом 2.2 пункту 2 Розділу І Переліку № 376 визначені населені пункти Донецької області, як території активних бойових дій, у тому числі населені пункти Краматорського району. 
Краматорська міська територіальна громада згідно із підпунктом 2.2 пункту 2 Розділу І Переліку № 376 не відносилась та не відноситься до територій активних бойових дій. 
У період з 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року молодший сержант ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у н. п. Олександрівка Краматорського району Донецької області, виконуючи обов`язки за штатною посадою рентгенлаборанта рентгенологічного кабінету Військової частини НОМЕР_1 . 
Згідно із пунктами 1, 2 Розділу І Переліку № 376 населений пункт Олександрівка Краматорського району Донецької області не входить до переліку територій, на яких у період з 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року були можливі бойові дії або проходили активні бойові дії. 
Відповідно до витягу із журналу бойових дій інв. № 94/*** від 24 лютого 2022 року за 10 жовтня 2022 року, на підставі бойового розпорядження № БР-02*** від 10 жовтня 2022 року, відбулось переміщення особового складу. 
Відповідно до витягу із бойового розпорядження № БР-02*** від 10 жовтня 2022 року молодшого сержанта ОСОБА_1 рентгенлаборанта рентгенологічного кабінету переміщено до н. п. Краматорська. 
Відповідно до витягу із журналу бойових дій інв. № 94/*** від 24 лютого 2022 року за 6 листопада 2022 року, на підставі бойового розпорядження № БР-10*** від 1 листопада 2022 року відбулось ротація особового складу. 
Відповідно до витягу із бойового розпорядження № БР-10*** від 1 листопада 2022 року молодшого сержанта ОСОБА_1 рентгенлаборанта рентгенологічного кабінету 6 листопада 2022 року переміщено із н. п. Краматорська до н. п. Олександрівка. 
Як убачається з вищезазначених документів, позивач не приймав безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави – агресора. 
Луганський окружний адміністративний суд:
ухвалою від 9 березня 2026 року відкрив провадження у справі; вирішив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); витребував письмові докази від представника позивача та відповідача;
ухвалою від 9 квітня 2026 року витребував від сторін письмові докази та зобов`язав відповідача надати письмові пояснення.
Дослідивши матеріали судової справи в електронній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке. 
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є учасником бойових дій, у період із 30 жовтня 2018 року до теперішнього часу проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , зокрема на посадах медичної сестри відділення (сортувального) НОМЕР_3 військового мобільного госпіталю (багатопрофільного на 100 ліжок) Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (на 475 ліжок) та рентгенолаборанта рентгенологічного кабінету НОМЕР_3 військового мобільного госпіталю (багатопрофільного на 100 ліжок) Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (на 475 ліжок), про що свідчать військовий квиток серії НОМЕР_4 від 2 листопада 2018 року, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 від 18 лютого 2019 року, видане Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України, контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 27 вересня 2018 року, контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу від 29 листопада 2019 року, контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 7 квітня 2020 року, витяг із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 квітня 2020 року № 118, витяг із наказу начальника Військово-медичного клінічного центру центрального регіону (по особовому складу) від 7 квітня 2020 року № 20-рс та витяг із послужного списку особової справи ОСОБА_1 , складений Військовою частиною НОМЕР_1 11 березня 2026 року за № 590/1443.
Перший контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки позивач уклав з Міністерством оборони України в особі командира НОМЕР_6 навчального танкового полку НОМЕР_7 навчального центру Сухопутних військ Збройних сил України 27 вересня 2018 року, який припинив чинність 29 листопада 2019 року у зв`язку із набранням чинності нового контракту на посадах осіб сержантського і старшинського складу (пункт 12 означеного контракту). 
29 листопада 2019 року позивач уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу з Міністерством оборони України в особі командира Військової частини НОМЕР_1 строком на три роки, який припинив чинність 7 квітня 2020 року у зв`язку із набранням чинності нового контракту на посадах осіб рядового складу та на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 7 квітня 2020 року № 20-РС (пункт 12 означеного контракту та витяг із наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (по особовому складу) від 7 квітня 2020 року № 20-РС).
7 квітня 2020 року позивач уклав з Міністерством оборони України в особі начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки.
Відповідно до пункту 11-2 контракту від 7 квітня 2020 року строк контракту продовжено до оголошення демобілізації з 7 квітня 2023 року, про що також свідчить витяг із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 7 квітня 2020 року № 99.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 21 травня 2025 року № 174 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України молодший сержант ОСОБА_1 , рентгенолаборант рентгенологічного кабінету Військової частини НОМЕР_1 , дійсно у період з 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у н. п. Олександрівка Краматорського району Донецької області; підстава для видачі довідки: журнал бойових дій Військової частини НОМЕР_1 інв. № 94/дск від 24 лютого 2022 року. Також у довідці зазначені відомості про те, що ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни).
Згідно із витягом із бойового розпорядження Військової частини НОМЕР_1 від 10 жовтня 2022 року № БР-02***_. ПУ – Олександрівка молодший сержант ОСОБА_1 , рентгенолаборант рентгенологічного кабінету, у складі особового складу та військової техніки отримав завдання: ЛСБ у н. п. Краматорськ (на фондах міської лікарні № 2, вул. Дніпропетровська, буд. 14).
Відповідно до витягу із журналу бойових дій Військової частини НОМЕР_1 інв. № 94/*** від 24 лютого 2022 року наявний запис за 10 жовтня 2022 року 23 год. 59 хв. такого змісту: відповідно до бойового розпорядження начальника НОМЕР_3 військового мобільного госпіталю № БР-02*** від 10 жовтня 2022 року особовий склад (*** військовослужбовців) НОМЕР_3 військового мобільного госпіталю та прикомандирований особовий склад з інших військових частин (*** військовослужбовців) прибув до угруповання сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (підстава: витяг із наказу командира угруповання сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 10 жовтня 2022 року № 7).
Згідно із витягом із бойового розпорядження Військової частини НОМЕР_1 від 1 листопада 2022 року № БР-02***_. ПУ – Олександрівка заступнику начальника госпіталю з медичної частини – начальнику медичної частини дано бойове завдання на проведення ротації із 6 листопада 2022 року з ПХГП Краматорськ № 2 до ГГ Олександрівка: молодшого сержанта ОСОБА_1 , рентгенолаборанта рентгенологічного кабінету, та проведення інструктажу щодо виконання завдань із медичного забезпечення.
Відповідно до витягу із журналу бойових дій Військової частини НОМЕР_1 інв. № 94/*** від 24 лютого 2022 року наявний запис за 6 листопада 2022 року 23 год. 59 хв. такого змісту: проведено ротацію особового складу на ПХГП та ЛСБ згідно із бойовим розпорядженням начальника НОМЕР_3 військового мобільного госпіталю від 1 листопада 2022 року № БР-02***.
На рапорт позивача від 8 вересня 2025 року щодо виплати йому одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби в Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», зареєстрований у Військовій частини НОМЕР_1 9 вересня 2025 року за № 6493, відповідач листом від 22 вересня 2025 року № 590/4876 відмовив позивачу у такій виплаті із підстав того, що останній прийнятий на військову службу до введення на території України військового стану.
У письмових поясненнях від 11 березня 2026 року № 590/1446 Військова частини НОМЕР_1 повідомила суд про те, що молодший сержант ОСОБА_1 не брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора. У період з 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року молодший сержант ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, пребуваючи у н. п. Олександрівка Краматорського району Донецької області, виконуючи обов`язки за штатною посадою рентгенлаборанта рентгенологічного кабінету Військової частини НОМЕР_1 . Довідка від 21 травня 2025 року № 174 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, яка є додатком 6 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2023 року № 887), додана до позовної заяви.
У письмових поясненнях без дати та без номеру, які додані до заяви від 14 квітня 2026 року за № 590/1995 про виконання ухвали суду, Військова частини НОМЕР_1 повідомила суд про те, що відповідно до документів особової справи молодшого сержанта ОСОБА_1 , за час проходження служби в Збройних Силах України з 27 вересня 2018 року до теперішнього часу останнім було укладено 3 (три) контракти про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, а саме, перший контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу був укладений 27 вересня 2018 року з Міністерством оборони України в особі командира НОМЕР_6 навчального танкового полку НОМЕР_7 навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України під час проходження базової загальновійськової підготовки з 27 вересня 2018 року до 30 жовтня 2018 року; строк контракту - 3 роки; згідно із пунктом 12 цього контакту чинність контракту припинено 29 листопада 2019 року у зв`язку з набранням чинності нового контракту на посадах осіб сержантського та старшинського складу. Другий контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу був укладений 29 листопада 2019 року з Міністерством оборони України в особі командира Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із присвоєнням первинного військового звання сержантського складу «Молодший сержант»; строк контракту - 3 роки; згідно із пунктом 12 цього контакту чинність контракту припинено 7 квітня 2020 року у зв`язку із набранням чинності нового контракту на посадах осіб рядового складу на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 7 квітня 2020 року № 20-РС. Третій контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу укладено 7 квітня 2020 року з Міністерством оборони України в особі начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону у зв`язку з призначенням на нижчу посаду рентгенолаборанта рентгенологічного кабінету на виконання наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону від 7 квітня 2020 року № 20-РС; строк контракту - 3 роки. Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 7 квітня 2023 року № 99 строк дії контракту продовжено 7 квітня 2023 року понад встановлені строки дії контракту до оголошення демобілізації.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
У статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, зауважив, що «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо».
Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України від 20 листопада 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із пунктами другим-третім статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. 
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні», визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України “Про правовий режим воєнного стану” заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
У подальшому, законами України «Про затвердження Указу Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в України» затверджено відповідні Укази Президента України та востаннє продовжено строк дії воєнного стану та загальної мобілізації в України з 4 травня 2026 року строком на 90 діб.
Станом на дату розгляду справи воєнний стан та загальна мобілізація в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ).
У частині третій статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно із частиною дев`ятою статті 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
11 лютого 2025 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» та затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану.
Підпунктом 1 пункту 3 Постанови № 153 (у редакції, яка діє з 7 серпня 2025 року) установлено, що учасниками експериментального проекту є:
громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу; Збройні Сили; Міністерство оборони; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил (у редакції, чинній на дату її прийняття);
громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до пункту 4 Постанови № 153:
– особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується (у редакції, чинній на дату її прийняття);
– громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу «молодший лейтенант»;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання (у редакції, яка діє з 7 серпня 2025 року).
Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі позивач з 27 вересня 2018 року проходить військову службу за контрактом, останній контракт укладено 7 квітня 2020 року, дію якого продовжено до оголошення демобілізації.
У частині шостій статті 2 Закону № 2232-XII встановлено зокрема такі види військової служби: військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу (абзаци перший, четвертий-п`ятий).
Залежно від виду військової служби, громадяни України призиваються на строкову військову службу чи на військову службу за призивом під час мобілізації або ж приймаються на військову службу за контрактом.
Зі змісту пункту 4 Постанови № 153 слідує, що право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 гривень мають особи у віці до 25 років, які до набрання чинності Постанови № 153 були прийняті або призвані на військову службу під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX. 
Тобто, момент прийняття або призову на військову службу є юридично значущою обставиною, яка визначає коло суб`єктів, на яких поширюється дія відповідної норми.
Отже, відсутність у постанові прямої згадки про дату укладення контракту не свідчить про можливість її застосування до військовослужбовців, які розпочали проходження служби до введення воєнного стану, оскільки системне та телеологічне тлумачення пункту 4 Постанови № 153 однозначно вказує на те, що законодавець мав на меті встановити спеціальний порядок заохочення саме тих осіб, які вступили на службу в умовах воєнного стану, тобто за підвищеного ризику та навантаження.
Визначальним критерієм для застосування положень пункту 4 Постанови № 153 є саме факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, а не сам по собі факт проходження служби.
Ураховуючи, що позивач, як військовослужбовець, станом на 24 лютого 2022 року вже перебував на військовій службі за контрактом, положення норм Постанови № 153 на нього не поширюються, як наслідок відповідач правомірно відмовив йому у задоволенні рапорту щодо отримання одноразової грошової винагороди в розмірі одного мільйону гривень.
Окрім того суд уважає за необхідне зазначити, що обов`язковою умовою виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень є безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України», бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
У Порядку виплати винагороди військовослужбовцям Служби безпеки України за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженому наказом Центрального управління Служби безпеки України від 9 березня 2016 року № 115 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22 березня 2016 року за № 419/28549, визначено, що бойові дії - оборонні або наступальні тактичні дії підрозділів, узгоджені за метою, місцем і часом удари, вогонь і маневр для відбиття ударів противника, його знешкодження та виконання інших завдань з використанням різних видів зброї (озброєння) для знешкодження, подавлення, виснаження і руйнування у визначеному районі впродовж певного часу.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова № 168 у редакції, яка діяла у 2022 році) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
З метою урегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністр оборони України видав директиви від 7 березня 2022 року № 248/1217, від 25 березня 2022 року № 248/1298, від 18 квітня 2022 року № 248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 1 червня 2022 року), а потім Окреме доручення від 23 червня 2022 року № 912/з/29.
За пунктом 1 директиви Міністра оборони України від 25 березня 2022 року № 248/1298 (діяла до 1 червня 2022 року) під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
- бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
- завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
- бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).
З 1 червня 2022 року застосовується Окреме доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29 (далі - Окреме доручення).
Пунктом 1 Окремого доручення установлено, що під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;
- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
- бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
- завдання з ведення руху оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
- бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);
- виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;
- виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;
- здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;
- здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
- виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
Отже, чинне законодавство розмежовує безпосередню участь у бойових діях та участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
У розумінні частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153. 
Відповідач повідомив суду, що у період з 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року молодший сержант ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, пребуваючи в н.п. Олександрівка Краматорського району Донецької області, виконуючи обов`язки за штатною посадою рентгенлаборанта рентгенологічного кабінету військової частини НОМЕР_1 . При цьому відповідач повідомив, що у Військової частини НОМЕР_8 відсутня документально підтверджена інформація такої участі позивача у бойових діях. 
Довідка Військової частини НОМЕР_1 від 21 травня 2025 року № 174 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, підтверджує факт участі молодшого сержанту ОСОБА_1 , рентгенолаборанта рентгенологічного кабінету Військової частини НОМЕР_1 , у період з 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у н. п. Олександрівка Краматорського району Донецької області, а не факт участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій).
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведена, а відповідачем спростована безпосередня участь позивача в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153.
З огляду на вищеозначене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 9 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно із пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), поданого у його інтересах адвокатом Ільченко Іриною Валентинівною, до Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_9 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя 	Т.І. Чернявська