Справа № 703/5856/25 
2/703/129/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Криви Ю.В.,
за участю
секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,
позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Холодняк В.М.,
відповідача ОСОБА_2 , її представника адвоката Багмет Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири,
встановив:
До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь 28789 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття належної їй квартири та понесені судові витрати. 
В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , яка розташована на четвертому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку. 
У цьому ж будинку над її квартирою на п`ятому поверсі розташована квартира відповідачів АДРЕСА_2 .
Їй було відомо, що мешканці квартири АДРЕСА_3 , яка розташована над її квартирою, робили ремонт та періодично зі стелі її ванної кімнати періодично поступала вода (з`являлася мокра пляма), що призвело до утворення плісняви на стелі.
11 грудня 2024 року прийшовши з роботи у свою квартиру та зайшовши до ванної кімнати, вона побачила свіжу мокру пляму на стелі та стіні, яка поширювалася до низу кімнати і залишилися затікші сліди води жовтуватого кольору.
Звернувшись в черговий раз до мешканців квартир АДРЕСА_3 , яка над нею, вони не відчинили двері. Тоді вона звернулася до ОСББ, щоб останні зафіксували актом факт залиття її квартири.
Слюсарями з ОСББ «Каштан» було виявлено, що у ванній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , яка розташована на п`ятому поверсі над її квартирою, що у них є душова кабіна у ванній кімнаті та при користуванні водою, вода стікає по стіні і далі попадає по стіні у її ванну кімнату. За результатами огляду працівниками ОСББ «Каштан» складено акт, в якому зазначено, що у ванній кімнаті квартири АДРЕСА_1 виявлено помокріння стелі, а при обстеженні квартир АДРЕСА_3 , розташованої на поверх вище від квартири АДРЕСА_4 , у ванній кімнаті знаходиться душова кабіна. Душова кабіна встановлена таким чином, що при користування нею, вода стікає по стінці ванної кімнати і тече на підлогу, а далі в квартиру АДРЕСА_4 . Мешканцям квартири АДРЕСА_3 необхідно загерметизувати щілини між душовою кабіною та стіною ванної кімнати.
Для встановлення фактичних збитків, заподіяних залиттям ванної кімнати, вона звернулася до ТОВ «ГІСМАП» та за висновком експерта № 2504/25 складеного 25 квітня 2025 року зазначено, що 27 грудня 2024 року при обстеженні технічного стану конструктивних елементів та їх оздоблювальних покриттів в приміщенні ванної кімнати площею 3,4 кв.м. квартири АДРЕСА_1 встановлено: на поверхні стіни спостерігаються забруднення (патьоки, плями жовто-коричневого кольору), сліди плісняви; на поверхні стелі, біля лінії спряження міжповерхового перекриття з внутрішніми стінами та перегородками, спостерігаються численні забруднення (плями жовто-коричневого кольору), сліди плісняви; на поверхні стелі спостерігається пошкодження шару штукатурки, а також тріщини; на поверхні стелі відлущування шару пофарбування водними сумішами.
За вказаним висновком експерта встановлено, що вартість ремонтно-будівельних робіт, будівельних матеріалів машин та механізмів, необхідних для відновлення конструктивних елементів у приміщенні ванної кімнати площею 3,4 кв.м., в квартирі АДРЕСА_1 становить 28789 грн.
Враховуючи викладене позивач звернулася із даним позовом та просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь 28789 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири, а також витраті, пов`язані зі сплатою судового збору, за проведення експертизи та на правничу допомогу.
12.11.2025 від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні не визнали позовні вимоги та заперечували проти них з таких підстав.
Так вказують, що, позивач посилається як на доказ, на акт обстеження від 12.12.2024, а саме, що в квартирі АДРЕСА_3 душова кабіна встановлена таким чином, що при користуванні нею вода стікає на стінку ванної кімнати квартири АДРЕСА_4 . Вказують, що до них не приходили представники ОСББ «Каштан» м. Сміла з приводу скарги власниці квартири поверхом нижче . Приходив лише сантехнік, який лив воду на стіну душової кабіни, де були стіни вагонки, щось оглядав, на той момент нічого не протікало на стіни чи інші елементи квартири. Акт при них не складався, про нього вони дізналися лише після отримання позовної заяви з додатками. Окрім того, зазначають, що у вказаному акті не зафіксовані відомості щодо потерпілої та винної сторони, як і будь-які дані про осіб, присутніх під час оформлення акту.
Щодо заперечення розміру матеріальної шкоди, вказують, що на вирішення будівельно-технічного дослідження поставлені питання про розмір завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття приміщення ванної кімнати та вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири, однак звертають увагу, що питання не конкретизовані, не вказану на яку дату було залиття квартири, чи було один раз, чи декілька разів. Також, звертають увагу, що із тексту дослідження стану конструктивних елементів ванної кімнати не визначено на якій саме стіні спостерігаються забруднення (патьоки, плями, пліснява), від чого вони з`явилися. Вказують, що погана вентиляція та висока вологість є основними причинами появи плісняви, для запобігання появи якої важливо підтримувати сухість, забезпечити хорошу вентиляцію та нормальну температуру в приміщенні. Також дослідженням не встановлювалося чи виникла корозія каналізаційних труб в результаті затоплення, чи в результаті їх тривалого використання, можливо понад встановлений строк їх експлуатації.
Також вказують, що із фотографій дослідження, ремонтні роботи не проводились у ванній кімнаті позивачки тривалий час, можливо із введення будинку в експлуатацію. Із фотографій дослідження вбачається, що наявні пошкодження в приміщенні ванної кімнати могли виникнути в процесі експлуатації ванної кімнати після проведеного в ній останнього ремонту; внаслідок перевищення граничного строку експлуатації зазначених оздоблювальних покриттів до їх ремонту або заміни; внаслідок неякісного виконання робіт по улаштуванню оздоблювальних покриттів.
Вважають дане дослідження необґрунтованим та таким, що не відображає реальну вартість відновлювальних робіт також і з тих підстав, що у дослідженні не зазначено яким чином помокріння стелі могло призвести до руйнування чавунних водопровідних систем; до розрахунку включені роботи, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку із залиттям, що призвело до штучного збільшення суми позову, такі як демонтаж трубопроводів, унітазів, врізування в мережу трубопроводів, зашивання стояка вагонкою.
Також вважають, що позивачем не надано доказів вини у заподіянні шкоди відповідачами внаслідок затоплення її квартири.
Враховуючи викладене, просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
17.11.2025 від позивачки надійшла відповідь на відзив, узагальнені доводи в якій зводяться до такого.
Так позивачка вказує, що у відзиві на позовну заяву відповідачі не визнають заявлений до них позов та зазначають, що до них приходив сантехнік, який оглядав у належній їх квартирі приміщення кімнати, де розташована душова кабіна. Працівники ОСББ прибули для огляду причин залиття належної їй квартири за її зверненням та при огляді квартири, яка належить відповідачам сантехнік в присутності відповідачів після проведеного огляду вказав причини протікання води з їх квартири (ванної кімнати) до її квартири, яка поверхом нижче. Акт, який складено 12 грудня 2024 року за своїм змістом містить причини залиття та висновки і рекомендації по усуненню причин, тому відповідно є доказом.
Відповідачами не заперечується причина огляду працівниками ОСББ ванної кімнати їх квартири та з яких підстав ними встановлювалися причини протікання води до її квартири.
Щодо висновку експерта вказує, що таким встановлено пошкодження у її ванній кімнаті, встановлена вартість ремонтно-будівельних робіт, будівельних матеріалів машин та механізмів, необхідних для відновлення конструктивних елементів у приміщенні її ванної кімнати. Вважає, що саме з причин дій (бездіяльності) відповідачів, якими при не усуненні своєчасно причини протікання води з належної їм ванної кімнати до її квартири, якраз і є причиною заподіяння їй матеріальної шкоди. Відзив відповідачів просить відхилити.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Зокрема позивач вказала, що відповідачі неодноразово затоплювали її ванну кімнату, останній раз у грудні 2024 року. Вона звернулась до ОСББ, прийшли сантехніки, оглядали її ванну кімнату та ванну кімнату відповідачів, повідомили, що у відповідачів протікає вода під душовою кабіною. У квартирі вона живе з 2021 року, ремонт робить приблизно кожні три роки. Також вказала, що у під`їзді замінювалися стояки навесні 2025 року, були замінені водопроводні труби, каналізація. Вважає, що відповідачі мають відшкодувати шкоду, завдану залиттям її ванної кімнати.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вперше позивачка звернулася до неї з приводу затоплення у жовтні 2024 року, прийшли сантехніки, оглянули та повідомили, що все сухо. Вона інколи не буває вдома, коли позивач скаржиться, що вона її затоплює. Вказала, що в її квартирі також мокра стіна у ванній кімнаті, також пліснява, те ж саме і на сьомому поверсі. Вона скаржилася до ОСББ, однак це не дало результатів. Навесні 2025 року вони із сусідом почали з`ясовувати причини помокріння стін, знайшли тріщину по каналізаційному стояку між сьомим та восьмим поверхами, після чого звернулися до ОСББ. У квітні 2025 року проводилися ремонтні роботи по заміні каналізаційного стояка, після чого помокрінь ніяких не було. У грудні 2024 року до неї у квартиру зайшов сантехнік, оглянув ванну кімнату, заглядав під низ душової кабіни, сказав, що треба герметиком заліпити стики, вона так і зробила. Своєї вини не визнає, однак за вказівкою сантехніка стики заліпила. Вказує, що вона рідко користувалася душовою кабіною, оскільки там було дуже холодно, підлога у неї суха. В квартирі проживає лише вона із дитиною. Щодо акту, складеного ОСББ вона нічого не знає, не підписувала його, він складався не у її присутності, про нього дізналася лише після отримання позову із додатками. Ремонт у своїй квартирі вона робила вже після заміни стояка у період з квітня по червень 2025 року. 
Також, у судовому засіданні були допитані свідки.
Так, свідок ОСОБА_4 пояснив, що він є мешканцем того ж під`їзду, що і позивач та відповідачі, та проживає на сьомому поверсі. В певний період він виявив у себе на стелі у ванній кімнаті пляму та біля унітазу на підлозі пляму, також на шостому поверсі живе його вітчим, у нього також були чорні стіни. Звернулися до ОСББ з цього приводу, реагувань не було. Тоді вони купили зонт, щоб просвітити та виявили між сьомим та восьмим поверхом тріщину у каналізаційній трубі. Після цього вже почався демонтаж та заміна каналізаційних стояків, який робили працівники ОСББ, це було у квітні 2025 року. Він бував і у квартирі ОСОБА_5 і у квартирі ОСОБА_6 . Мокро було у всіх, стелі та стіни мокрі. У ОСОБА_5 стеля та стіни були більше мокрі ніж у ОСОБА_6 . Після заміни стояків, жодних нарікань ні у кого немає.
Свідок ОСОБА_7 пояснила, що років два назад, вона була свідком, коли позивачка їй показала у своїй ванній кімнаті мокру пляму. Також вона була присутня, коли прийшли сантехніки оглянути її ванну кімнату. Майя була із одним з них у своїй ванній кімнаті, інший пішов у квартиру поверхом вище, а вона залишилася на кухні, як почула, що один із сантехніків сказав, що знайшли. На її думку знайшли причину протікання. Де саме знайшли вона не знає. Зі слів сантехніка, то він ліг на підлогу у ванній кімнаті ОСОБА_2 і сказав, що щось капає з-під душової кабіни. Їй відомо, що була заміна каналізаційних стояків та що на поверхах вище були протікання із каналізаційних стояків. Також позивачка розповідала їй про несправності каналізаційних стояків, із за несправності яких текло по ніші. 
Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він працює у ФОП ОСОБА_9 головним інженером та обслуговує даний будинок. Коли трапляється залиття квартири, диспетчер приймає заявку, вони виїжджають для огляду. Дату він точно не пам`ятає, коли звернулась ОСОБА_6 із приводу залиття квартири. Він виїжджав разом із слюсарем, в процесі обстеження слюсар помітив, що між душовою кабіною та стіною наявна щілина, тому вирішили, що проблема у цьому. Власниці квартири АДРЕСА_3 було рекомендовано усунути щілину, що вона і зробила. При обстеженні він був у квартирі АДРЕСА_5 , коли слюсар лив воду на стіну душової кабіни, то у квартирі АДРЕСА_4 на стелі збиралися краплі, тому вони вирішили, що проблема у цьому. Також йому відомо, що у під`їзді мінялися стояки та про затоплення квартир чи то з сьомого чи з восьмого поверхів. Власниця квартири АДРЕСА_4 попросила його скласти акт про залиття, що він і зробив. На момент огляду та складання акту у квартирі АДРЕСА_3 він не був, інформацію записав зі слів слюсара. Він склав акт та передав його до адміністрації для збирання всіх підписів. Акт складався 12 числа, а коли огляд був не пам`ятає. Також йому відомо, що і раніше були підтоплення квартир з 9 поверху. Після заміни стояків навесні 2025 року, більше із питанням затоплення до ОСББ ніхто не звертався. 
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що він працює слюсарем в ОСББ та разом із ОСОБА_8 він був на обстеженні з приводу затоплення квартири. У квартирі АДРЕСА_4 на стелі була пляма, тому вони вирішили з`ясувати звідки вона, він піднявся до квартири АДРЕСА_3 , при обстеженні душової кабіни йому здалося, що вона підтікає, тому при користуванні нею могло підтікати у квартиру АДРЕСА_4 . Він порекомендував «засиліконити» щілину, наскільки йому відомо, так і було зроблено. У квартирі АДРЕСА_4 він не був. Також він раніше бував у квартирі АДРЕСА_3 з приводу виклику, що їх затоплюють, коли саме- він не пам`ятає. Там були проблеми зі стояком, по ньому текла вода, відтак вода могла потрапити і до квартири АДРЕСА_4 . Хто складав акт йому не відомо, він його лише підписав. 
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.
За змістом положень ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Відповідно до ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про основні засади житлової політики», використання житла не за призначенням забороняється. Особи зобов`язані використовувати житло відповідно до призначення, додержуватися правил користування житловими приміщеннями, забезпечувати ефективне управління житлом та належне його утримання, ощадливо використовувати енергетичні та інші ресурси, дотримуватися правил добросусідства.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі, за твердженням позивачки, виникли правовідносини щодо заподіяння шкоди внаслідок затоплення квартири, які мали місце у грудні 2024 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що вбачається із договору купівлі-продажу квартири, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічного паспорту на квартиру. 
Власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що встановлено з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
В матеріали справи надано копію акта про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складений 12 грудня 2024 року та підписаний головою комісії Ніктченко О.П., членами комісії ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . 
Відповідно до вказаного акта, підставою для його складання стало звернення мешканці квартири АДРЕСА_1 . При огляді було встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 , у ванній кімнаті знаходиться душова кабіна. Душова кабіна встановлена таким чином, що при користуванні нею, вода стікає по стінці ванної кімнати і тече на підлогу, а далі в квартиру АДРЕСА_4 . Висновок: мешканцям квартири АДРЕСА_3 потрібно загерметизувати щілини між душовою кабіною та стіною ванної кімнати.
Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій), у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Форма цього акта встановлена в додатку 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.
Акт про наслідки залиття житлового приміщення повинен обов`язково містити /шаблон Акту/: 1) Комісію у складі: 1.1. Представника організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 1.2. Представника організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання; 1.3. Представника власника будинку, будинкового комітету; 1.4. Начальника організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (для затвердження); 1.5. Зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної (обов`язково).
2)Наступні відомості: 2.1. Дата складання акта (число, місяць, рік); 2.2. Прізвища, ініціали та посади членів комісії; 2.3. Прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; 2.4. Адреса квартири, поверх, форма власності; 2.5. Характер залиття та його причини; 2.6. Завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); 2.7. Висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Складання акту про наслідки залиття житлового приміщення з порушенням вищевказаних вимог (діючого законодавства) є однією з підстав для відмови в задоволенні позовної заяви оскільки акт, в розумінні закону, є єдиним документом, яким підтверджується факт залиття квартири.
Така позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, який у постанові від 21.02.2018 у справі №2-1974/11 виснував наступне: «виходячи з викладеного, правильним є висновок суду першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився апеляційний суд, що вищевказаний акт від 12 грудня 2007 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, інші необхідні для такого документа реквізити. Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди».
Постановою Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №465/2120/14-ц зроблено наступні висновки: «… виходячи з викладеного суди не звернули увагу на невідповідність акта обстеження від 06 лютого 2014 року зазначеним Правилам, оскільки він не містить відомостей щодо характеру залиття та його причини, не зазначено осіб, які допустили таке залиття, а також інші необхідні відомості, які слід зазначити при складанні такого виду документа. При цьому, він був складений більше, ніж через п`ять місяців з моменту можливого залиття приміщення …».
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №640/8205/17, відповідно до якої суд виснував, що правильним є висновок суду першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився апеляційний суд, що вищевказаний акт від 07 липня 2014 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, інші необхідні для такого документа реквізити. Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. Отже, доводи відповідача щодо відсутності її вини у залитті квартири позивача правомірно взято судами до уваги».
В постанові Верховного суду від 25.11.2020 у справі №344/11147/17 визначено, що: «акт від 08 липня 2017 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, відсутній висновок про встановлення вини особи, яка вчинила залиття та інші необхідні для такого документа реквізити, а тому обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про те, що цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. Інших доказів неправомірності дій відповідача щодо залиття належної позивачу квартири матеріали справи не містять.».
Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх постановах про те, що у разі невідповідності складеного акту вимогам Правил щодо його складання, він не може бути належним та допустимим доказом у справі, за відсутності інших доказів, що свідчать про винуватість відповідача у заподіянні шкоди, а тому залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.
У постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі №242/4773/17 міститься наступний висновок: «… цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду».
Таким чином, в даному спорі суду не надано доказів, що саме з вини відповідачів у справі сталося залиття належної позивачам квартири АДРЕСА_1 за обставин, вказаних у позові.
Враховуючи встановлені судом у даній справі обставини та надані позивачем докази, невідповідність акту від 12.12.2024 вимогам Правил, та відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт завдання шкоди саме відповідачами, на яких, у разі доведеності такого факту, законом покладено обов`язок відшкодувати шкоду, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що не підлягають задоволенню.
Крім того, позивачкою не надано доказів за результатом її звернення в комунальні та аварійні служби, які усувають аварії і несправності в житлових будинках, щодо виявлення причин залиття квартири з вини відповідачів, що також викликає обґрунтовані сумніви залиття квартири позивачки 11.12.2024 саме відповідачами, на чому в позові наполягає позивачка.
Окрім того, з показів свідків встановлено, що і у квартирі АДРЕСА_3 і у інших квартирах, розташованих поверхами вище неодноразово відбувалися факти залиття у ванних кімнатах із-за виходу з ладу каналізаційних стояків, після заміни яких такі залиття (помокріння) припинилися.
Будь яких інших доказів про звернення позивачки до відповідачів, та до ОСББ з приводу залиття квартири позивачкою до матеріалів справи не додано.
Щодо висновку № 2504/25 від 25.04.2025 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження, виготовленого ТОВ «ГІСМАП», яким на думку позивачки підтверджено вину відповідачів та визначено розмір завданої шкоди, суд зазначає наступне.
Так, на вирішення дослідження були поставлені питання який розмір завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття приміщення ванної кімнати та яка вартість ремонтно- будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири. Із тексту висновку експерта вбачається, що ним встановлено на поверхні стіни спостерігаються забруднення (патьоки, плями жовто- коричевого кольору), а також сліди плісняви. На поверхні стелі, біля лінії спряження міжповерхового перекриття з внутрішніми стінами та перегородками, спостерігаються численні забруднення (плями жовто-коричневого кольору), сліди плісняви. При цьому із тексту висновку експерта вбачається, що експертом не зазначено на якій саме стіні наявні ці забруднення, від чого та протягом якого часу вони з`явилися, які причини появи плісняви та її давність, не вказано чи виникла корозія каналізаційних труб внаслідок залиття квартири, чи в результаті їх тривалого використання. Із фотографій ванної кімнати позивачки, які є додатком до висновку експерта можна припустити, що у ванній кімнаті тривалий час не проводились ремонтні роботи та з яких неможливо встановити які саме плями, забруднення, потіки з`явились у ванній кімнаті від дій (бездіяльності) відповідачів.
У дефектному акті, який є додатком до висновку експерта, на переконання суду, зазначено перелік робіт, які очевидно не пов`язані із помокрінням стелі у ванній кімнаті квартири позивачки, такі як прокладання трубопроводів каналізації, врізування в діючі внутрішні мережі трубопроводів, установлення унітаза з бачком, демонтаж унітазів зі змивними бачками, тощо. 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що до розрахунку вартості включені роботи, які не мають причинно-наслідкового зв`язку із залиття квартири позивачки
Також, судом встановлено, що договір на здійснення будівельно-технічної експертизи укладено 27.12.2024, тобто через шістнадцять днів після ймовірного залиття квартири позивачки. У договорі вказаний строк виконання послуг не пізніше 10-ти календарних днів з моменту отримання від замовника вихідних даних щодо об`єкта та 2 місяці з дня отримання від замовника повного пакету документів вихідних даних. Висновок експерта складений 25.04.2025, при цьому не зрозуміло коли саме експертом проводився такий огляд.
За вказаних обставин, суд вважає, що висновок експерта не є належним доказом факту залиття квартири позивачки.
Будь-яких клопотань щодо призначення судом експертизи для встановлення причини залиття квартири для визначення винних осіб та завданої ними шкоди під час розгляду справи заявлено не було.
Разом із цим, належним доказом розміру матеріальної шкоди може слугувати, наприклад, висновок експертизи, кошторис складений відповідною будівельною організацією (зазначені висновки містяться в ухвалах ВССУ від 16 листопада 2016 року у справі № 644/11576/15-ц; від 31 травня 2017 року у справі № 761/10016/13-ц; від 17 серпня 2017 у справі № 667/8086/15-ц).
Оскільки, розмір завданої шкоди є істотною обставиною, яка підлягає доведенню, і суд, виходячи із принципу диспозитивності, за відсутності належних доказів, не може на власний розсуд визначати розмір завданої шкоди, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими, достатніми доказами розміру завданої шкоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову щодо залиття квартири з вини відповідачів не знайшли свого підтвердження при розгляді даного спору, оскільки не ґрунтуються на належних, допустимих і достовірних доказах.
Інших доказів на підтвердження вини відповідачів у залитті квартири та розміру шкоди, внаслідок такого залиття, матеріали справи не містять.
На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-266, 268 ЦПК України, суд,
ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири - відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 23 червня 2026 року. 

Головуючий: Ю. В. Крива