Провадження №2/748/93/26	
 	Єдиний унікальний № 748/2150/25	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
01 червня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого-судді Кухти В.О.,
секретаря  Костюк С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –
В С Т А Н О В И В :
26.06.2025 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»:
1) заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 578,20 грн;
2) судовий збір в сумі 3 028,00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 200,00 грн.
Позивач мотивує свої вимоги тим, що 21.11.2016 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), відповідно до якого відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 200 000 грн із визначенням процентної ставки та обов`язкового мінімального платежу. На виконання умов договору банк надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку.
У подальшому, відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 20.09.2021 р. становила 31 578,20 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Крім того, 20.09.2021 р. між первісним кредитором АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим позивач набув статусу нового кредитора у зобов`язанні.
Відповідач добровільно заборгованість не погашає, вимоги нового кредитора про її сплату не виконує, чим порушує умови кредитного договору та норми цивільного законодавства щодо належного виконання зобов`язань.
Таким чином, позивач звертається до суду з даним позовом у зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку заборгованість не сплачує та вимоги щодо її погашення не виконує, унаслідок чого позивач просить стягнути зазначену заборгованість у примусовому порядку, а також покласти на відповідача судові витрати.
Ухвалою суду від 02.07.2025 р. справу прийнято до провадження Чернігівського районного суду Чернігівської області та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Крім того, в даній ухвалі роз`яснено, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін відповідач може подати в строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а позивач – не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
31.07.2025 р. до суду надійшла заява від відповідача, в якій остання просить розглядати справу в загальному позовному провадженні з викликом сторін.
Ухвалою судді від 28.01.2026 р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зміну порядку розгляду справи на загальне позовне провадження та здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Судове засідання призначено на 13.02.2026 р.
Судове засідання призначене на 13.02.2026 р. відкладено на 02.03.2026 р. у зв`язку із наданням відповідачу часу для звернення за правовою допомогою
Згідно із протоколом судового засідання № 5991834 від 02.03.2026 р., встановлено, що відповідач у судовому засіданні роз`яснила, що не підпадає під категорію осіб, які мають право на безкоштовну правову допомогу. Крім того, ОСОБА_1 у судовому засіданні просила витребувати від позивача виписку з банку щодо рахунків, кредитний договір, акт № 1 щодо судових витрат, платіжна інструкція № 4945. Клопотання відповідача у судовому засіданні задоволено частково, суддею вирішено витребувати за наявності копію кредитного договору та копію розрахунку-заборгованості завірену банку або його правонаступником.
Судове засідання призначене на 02.03.2026 р. відкладено на 23.03.2026 р. у зв`язку із витребуванням доказів у позивача.
Судове засідання призначене на 23.03.2026 р. відкладено на 13.04.2026 р. у зв`язку із ненадходженням витребуваної судом інформації від позивача.
26.03.2026 р. до суду надійшло клопотання від позивача про приєднання доказів, до якого останній долучив: 1) копію акцепту пропозиції про укладення угоди про обслуговування кредитної картки, 2) копію акцепту пропозиції про укладення угоди про обслуговування кредитної картки, 3) копію довідки про умови кредитування, 4) копію анкети-заяви, 5) копію розрахунку заборгованості за кредитом.
13.04.2026 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, в якому остання просить прийняти цей відзив до розгляду, відмовити ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 повністю, а також рахувати відсутність у неї, ОСОБА_1 , юридичної освіти та коштів на оплату послуг професійного юриста чи адвоката, тому остання мусить самостійно вибудовувати свій захист і покладатися лише на розуміння суду та справедливість Закону.
Відповідач мотивує свій відзив тим, що не визнає заявлену позивачем заборгованість, вважаючи її необґрунтованою та недоведеною належними і допустимими доказами. Зокрема, зазначає, що у 2016 р. між нею та ПАТ «Альфа-Банк» було дійсно укладено кредитний договір, проте на значно меншу суму кредитного ліміту, за яким вона належним чином виконувала свої зобов`язання, своєчасно погашаючи заборгованість та комісії, а після завершення строку дії угоди, на її переконання, повністю розрахувалася з банком, у зв`язку з чим рахунок мав бути закритий.
Відповідач також вказує, що будь-яких документальних підтверджень наявності чинної заборгованості або непогашених зобов`язань у неї не збереглося, оскільки вона вважала свої відносини з банком припиненими, а також посилається на втрату можливих документів у зв`язку з окупацією населеного пункту у 2022 р.
Крім того, відповідач заперечує належність та допустимість наданих позивачем доказів, зокрема виписки та розрахунку заборгованості, вказуючи, що вони не підтверджують факту існування боргу та не є первинними бухгалтерськими документами, а також містять, на її думку, суперечливі відомості щодо руху коштів та стану рахунку.
Також відповідач зазначає, що про відступлення права вимоги за договором факторингу її не було належним чином повідомлено, у зв`язку з чим вона не визнає статус позивача як нового кредитора.
Окремо відповідач заперечує вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу, вважаючи подані позивачем документи неналежними та такими, що містять ознаки недостовірності, а розмір витрат необґрунтованим і документально не підтвердженим належним чином.
Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно із протоколом судового засідання № 6239019 від 13.04.2026 р. відзив на позовну заяву від відповідача прийнято та долучено до матеріалів справи.
Судове засідання, призначене на 13.04.2026 року, було відкладено до 13.05.2026 року у зв`язку з необхідністю надання позивачу часу для ознайомлення з відзивом та підготовки відповіді на нього.
30.04.2026 р. до суду надійла відповід на відзив від представника позивача в якому останній просить позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» задовольнити у повному обсязі.
Представник позивача мотивує свою відповідь на відзив тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються належними і допустимими доказами, а доводи відповідача є безпідставними та такими, що не спростовують заявлену заборгованість.
Зокрема, зазначається, що кредитний договір між сторонами був укладений у спрощений спосіб шляхом прийняття відповідачем оферти, яка містила всі істотні умови кредитування, а акцепт цієї оферти відбувся шляхом вчинення банком конклюдентних дій, а саме перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Таким чином, на думку позивача, договір є належним чином укладеним і таким, що породжує для сторін відповідні права та обов`язки.
Крім того, представник позивача посилається на те, що умови кредитування, викладені в паспорті споживчого кредиту, повністю узгоджуються з умовами оферти, що, на його переконання, підтверджує обізнаність відповідача щодо істотних умов кредитного договору та добровільне прийняття таких умов.
Також у відповіді на відзив наголошується, що заперечення відповідача щодо розміру заборгованості є необґрунтованими, оскільки сума боргу підтверджується первинними бухгалтерськими документами, зокрема виписками з особового рахунку, які відповідно до законодавства України є належними доказами здійснених операцій та відображають фактичний рух коштів за кредитним договором.
Окремо представник позивача посилається на норми законодавства та судову практику Верховного Суду, відповідно до яких виписки з рахунків та інші первинні документи бухгалтерського обліку можуть підтверджувати наявність та розмір заборгованості, а отже, є достатніми доказами для задоволення позовних вимог. Зокрема, він зазначає положення ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно до якої підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які можуть бути складені в паперовій або електронній формі.
Також посилається на Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018 р., зокрема на норми щодо того, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій та можуть використовуватись як первинні документи обліку.
Крім того, представник позивача посилається на судову практику Верховного Суду, зокрема постанову від 25.05.2021 р. у справі № 554/4300/16-ц, де зроблено висновок про те, що виписки з рахунків можуть підтверджувати заборгованість, а також на постанову Верховного Суду від 22.04.2024 р. у справі № 559/1622/19, в якій узагальнено підхід суду щодо належності первинних документів бухгалтерського обліку як доказів існування та розміру боргу за кредитними зобов`язаннями.
У зв`язку з цим позивач вважає, що доводи відповідача не спростовують факту укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та наявності заборгованості, а тому просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
Судове засідання призначене на 13.05.2026 р. відкладено на 01.06.2026 р. у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до зазначених правовідносин, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 21.11.2016 р. ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с.5 зворот)
Згідно із п. 1. Акцепту пропозиції, найменування Продукту «Максимум-готівка».
Згідно із п. 2. Акцепту пропозиції, відкрити рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня (надалі – Рахунок ЕПЗ чи Рахунок) та випустити міжнародну платіжну картку МС DEBIT WORLD строком дії 3 роки з моменту її випуску (надалі – Картка/Кредитна картка).
Відповідно до п. 3 Акцепту пропозиції, надати Клієнту Кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по Рахунку ЕПЗ (надалі за текстом може бути названий – Кредит) на наступних умовах:
п. 3.1. Акцепту пропозиції, ліміт відновлювальної кредитної лінії встановити у розмірі 200 000,00 грн.
п. 3.1.1. Акцепту пропозиції, Сума кредиту, що є доступною Клієнту на момент укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії з встановлення Договором та вказаного в Оферті на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії ліміту Відновлювальної кредитної лінії, складає 7 500,00 грн. При цьому сума Кредиту, що може бути доступна Клієнту в будь-який час протягом строку дії Відновлювальної кредитної лінії та, яка відрізняється від суми, що вказана в цьому пункті, у порядку та спосіб визначений умовами Договору. Сума Кредиту, що може бути доступна Клієнту в будь-якому випадку не може перевищувати ліміт Відновлювальної кредитної лінії, який становить 200 000,00 грн.
п. 3.2. Акцепту пропозиції, процентна ставка за користування коштами Відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операції та/або операцій зняття коштів готівкою складає 26 % річних.
п. 3.3. Акцепту пропозиції, розмір Обов`язкового мінімального платежу складає 7 % від суми Загальної заборгованості за Відновлювальною кредитною лінією, при цьому Сторони погоджуються, що розмір Обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 грн. Дата сплати Обов`язкового мінімального платежу за Кредитом – до останнього Операційного дня Платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього Розрахункового періоду і закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього Розрахункового періоду.
п. 3.3.1. Акцепту пропозиції, при цьому у випадку якщо станом на 17:00 за київським часом останнього операційного дня Платіжного періоду Клієнт не забезпечить наявність на своєму Рахунку ЕПЗ суму грошових коштів у розмірі не менше суми Обов`язкового щомісячного платежу та у випадку наявності обставин передбачених п. 3.4.8.4. Договору, умови користування відновлювальної кредитною лінією змінюються на наступні: (і) розмір Обов`язкового мінімального платежу на один місяць користування коштами Відновлювальної кредитної лінії встановлюється 0 % від суми Загальної заборгованості за Відновлювальною кредитною лінією та (іі) Клієнт зобов`язаний сплатити суму Обов`язкового мінімального платежу у розмірі 7 % від суми Загальної заборгованості за Відновлювальною кредитною лінією не пізніше останнього операційного для Платіжного періоду місяця, що йде за місяцем в якому настали обставини передбачені цим пунктом; (ііі) штрафи та пені за несплату Обов`язкового мінімального платежу в такому разі Клієнту не нараховуються та Клієнтом не сплачуються; (ііі) проценти за користування Відновлювальною кредитною лінією нараховуються згідно стандартних Тарифів банку та списуються за рахунок встановленої Клієнту Відновлювальною кредитної лінії. Сторони також домовились, що у випадку, якщо Клієнтом не будуть виконані умови передбачені підпунктом (і) – (ііі) цього пункту починаючи з дня, що йде за днем призначення для сплати Обов`язкового мінімального платежу Банк має право нараховувати та стягувати штрафи та пеню (у випадку їх наявності) за невиконання умов Договору. Про суму коштів, які складають Обов`язковий щомісячний платіж, що сплачується в дату, що призначена для сплати Обов`язкового мінімального платежу та вказана в цьому пункті, Банк щомісячно інформуватиме Клієнта за допомогою смс-повідомлення, що надсилається на мобільний телефон Клієнта, вказаний ним в Анкеті-заяві про акцепт та/або в інший спосіб, обраний Клієнтом в Анкеті-заяві про акцепт.
Згідно із довідкою про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівки» (з прикладами використання кредитних коштів з розрахунком сукупної вартості кредиту), встановлено, що:
строк дії картки – 3 роки з можливістю з перевипуску картки за умови дотримання Клієнтом умов Договору;
строк дії кредитної лінії – 1 рік з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов Договору;
максимальна сума кредиту – 200 000,00 грн;
мета кредиту – споживчі потреби;
форма кредитування – відновлювальна кредитна лінія;
тип процентної ставки – фіксована;
розрахунковий період (місяць), розрахунковий період дорівнює одному місяцю. Датою початку першого Розрахункового періоду й закінчення всіх Розрахункових періодів є дата відкриття Банком рахунку (активації рахунку). Датою початку всіх наступних Розрахункових періодів є дата, яка слідує за датою відкриття рахунку;
пільговий період – період часу (від дати початку Розрахункового періоду) протягом якого, за умови повного повернення Клієнтом суми загальної заборгованості за Відновлювальною кредитною лінією, що існувала на кінець останнього дня Розрахункового періоду, Процентна ставка за користування Відновлювальною кредитною лінією, що використана для розрахунків за товари (роботи, послуги) в торгово-сервісних підприємствах та/або сплати суми комісій / процентів чи інших платежів, сплата яких передбачена умовами цього Договору, які Клієнт сплачує за здійснення операцій по Рахунку СПЗ, встановлюється у розмірі 0,01 % від суми операцій з розрахунків за товари (роботи, послуги) в торгово-сервісних підприємствах. У випадку настання обставин, що зумовлюють застосування до відносин Клієнта та Банка, що регулюються умовами цього Договору, умовами цього Договору, умов Програми «Моментальна розстрочка на карту», до частини коштів кредитної лінії, що використана Клієнтом для придбання товару/послуги в мережі Партнерів, що вказані в Додатку № 4 до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, умови надання Пільгового періоду не застосовуються. Пільговий період – для картки «Максимум» - для операцій зняття готівки – відсутні, для торгівельних операцій – до 55 днів. Для картки «Максимум-готівка» - не передбачено;
розмір обов`язкового мінімального платежу, обов`язковий мінімальний платіж (ОМП) складає – 7 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Важливо! При оплаті заборгованості за Кредитною карткою необхідно враховувати строк надходження коштів на рахунок, щоб уникнути нарахування штрафних санкцій за прострочення сплачення ОМП;
орієнтовна реальна процентна ставка по Програмі «Моментальна розстрочка на картку», % річних – 0,01 % річних;
строк внесення платежу, грн – до 25 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття картки;
сума щомісячного платежу, грн – 280 грн;
орієнтовна реальна процентна ставка, % в місяць – 5,7 %;
абсолютне значення подорожчання кредиту, грн/в міс. – 114 грн.
Крім того, Оферта на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії від 21.11.2016 р. (а.с.5), Анкета пропозицію на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії від 21.11.2016 р. (а.с.5 зворот), Довідка про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівка» (а.с.6), Заява про відкриття рахунків в ПАТ «Альфа-Банк» та картка із зразками підписів (а.с.6), Анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.6) були підписані відповідачем його власноручним підписом.
Також, до позовної заяви позивачем долучено копії сторінок паспорту та копія картки фізичної особи-платника податків відповідача, які засвідчені нею власноруч (а.с.6 зворот-7).
ПАТ «Альфа-Банк» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору, що підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача (а.с.15-22), з якої вбачається, що 21.11.2016 р. ОСОБА_1 збільшено кредитний ліміт до 7 500,00 грн.
Крім того, відповідно до виписки по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 21.11.2016 р. по 20.09.2021 р. (включно), договір № 630515672 ОСОБА_1 , вбачається, що:
Ліміт кредиту, встановлений – 0,00 грн, доступний – 0,00 грн.
Власні кошти на початок періоду – 0,00 грн.
Всього витрат – 152 622,40 грн.
Всього надходжень – 152 622,40 грн.
Власні кошти на кінець періоду – 0,00 грн.
Доступні кошти на кінець періоду – 0,00 грн.
Поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки – 0,00 грн.
Обов`язковий мінімальний платіж – 0,00 грн.
Загальна сума платіжного періоду – 2 703,93 грн.
Термін сплати до 21.09.2021 р.
Також, враховуючи вищезазначену виписку, встановлено, що 20.09.2021 р. відбулася операція по рахунку (Згортання активу у зв`язку з продажем згідно дог. Факторингу № 3 «ФК «Еліт Фінанс» від 20.09.2021 р. у розмірі 28 285,31 грн.
20.09.2021 р. між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу № 3 (а.с.8-12), на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за вищезазначеним кредитним договором укладеним між відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк».
Згідно платіжного доручення № 559 від 20.09.2021 р., встановлено, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» сплатило АТ «Альфа-Банк» суму у розмірі 12 844 800,00 грн за право вимоги згідно договору факторингу № 3 від 20.09.2021 р. без ПДВ за право вимоги згідно договору факторингу № 3 від 20.09.2021 р. без ПДВ (а.с.13 зворот).
Із Виписки з Додатку до Договору факторингу № 3 від 20.09.2021 р. вбачається, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 21.11.2016 р., номер кредитного договору – б/н, індивідуальний податковий номер боржника – НОМЕР_2 , у сумі 31 578,20 грн, з яких: залишок по тілу кредиту – 28 285,31 грн, залишок заборгованості за штрафними санкціями – 3 292,89 грн (а.с.14).
Згідно із розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», позичальник – ОСОБА_1 , номер кредитного договору № ССNG0630515672, дата надання кредиту 21.11.2016 р., сума ліміту на дату укладення договору 7 500,00 грн, сума ліміту на поточну дату 0,00 грн, валюта UAH, звіт станом на 20.09.2021 р., загальна заборгованість на дату складання довідки 31 578,20 грн, встановлено, що загальна сума заборгованості 31 578,20 грн.
Також з даною розрахунку вбачається, що cтаном на 20.09.2021 р.:
Комісія PRO нарахована за поточний період – 311,85 грн, сплачено в поточний період – 311,85 грн.
Прострочене тіло кредиту, де заборгованість на початок періоду – 17 674,65 грн, нараховано за поточний період 9 899,02 грн, заборгованість на кінець періоду – 27 573,67 грн.
Відсотки за користування кредитом, де заборгованість на початок періоду – 3 083,70 грн, нараховано за поточний період – 608,98 грн, сплачено в поточний період – 399,79 грн, заборгованість на кінець періоду – 3 292,89 грн.
Тіло кредиту, де заборгованість на початок періоду – 9 347,32 грн, сплачено в поточний період – 9 347,32 грн.
Овердафт (несанкціонована заборгованість), де заборгованість на початок періоду – 551,70 грн, нараховано за поточний період – 711,64 грн, сплачено в поточний період – 551,70 грн, заборгованість на кінець періоду – 711,64 грн.
Заборгованість на кінець період, де загальна сума заборгованості за договором становить 31 578,20 грн.
Щодо відступлення права вимоги від первісного кредитора до позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються учасниками цивільної справи.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із положеннями ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 2 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно із ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому згідно з ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У такому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням зобов`язання.
Таким чином, неповідомлення боржника про відступлення права вимоги саме по собі не свідчить про недійсність договору факторингу та не припиняє права нового кредитора на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості. Правовим наслідком відсутності повідомлення боржника є лише покладення на нового кредитора ризику несприятливих наслідків у випадку, якщо боржник після відступлення права вимоги виконав своє зобов`язання первісному кредиторові.
Отже, доводи відповідача про те, що вона не була повідомлена про відступлення права вимоги, суд оцінює критично, оскільки зазначена обставина сама по собі не впливає на дійсність переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора та не є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Судом встановлено, що 20.09.2021 р. між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3.
Факт набуття ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» права вимоги до відповідача підтверджується доданим до матеріалів справи платіжним дорученням № 559 від 20.09.2021 р., підписана сторонами 20.09.2021 р. Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 20.12.2021 р. до Договору Факторингу № 3 від 20.09.2021 р., а також випискою з додатку до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 р.
Отже, суд уважає доведеним факт набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 21.11.2016 р. на загальну суму 31 578,20 грн.
Щодо заборгованості по тілу кредиту, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із змістом ст. ст. 626 та 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із приписами ч. 1 та 3 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно із приписами ч. ч. 1, 4, 5 та 7 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (занаявності), прізвище, ім`я, по батькові та місцепроживання споживача(позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.
У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу.
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно із приписами ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно зі ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором від 21.11.2016 р. у сумі 31 578,20 грн, обґрунтував право вимоги до відповідача тим, що між первісним кредитором ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір. Підписуючи договір відповідач підтвердила, що ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
Судом встановлено, що відповідачем 21.11.2016 р. власноручно підписано оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Відповідно до виписки по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 21.11.2016 р. по 20.09.2021 р. відповідачу було надано кредитні кошти, якими вона у подальшому активно користувалася.
З наданого позивачем виписки з додатку до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 р. Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договаорами, встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 становить 31 578,20 грн, з яких: залишок по тілу кредиту – 28 285,31 грн, залишок заборгованості за штрафними санкціями – 3 292,89 грн.
Також, залишок по тілу кредиту у розмірі 28 285,31 грн підтверджується у виписці по договору № 630515672 ОСОБА_1 , з якої вбачається, що 20.09.2021 р. відбулося згортання активу у зв`язку з продажем згідно дог. Факторингу № 3 «ФК «Еліт Фінанс» від 20.09.2021 р. 
Згідно із абз. 11 ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Окрім того, суд зазначає, що у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 р. у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 р. у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 р. у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 р. у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р. № 75.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Отже, ураховуючи наявність у справі зазначених вище доказів на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів та встановлення кредитного ліміту, суд уважає доведеним факт отримання відповідачем кредитних коштів у зазначеному розмірі.
Суд критично оцінює доводи відповідача про відсутність заборгованості за кредитним договором.
Так, у відзиві відповідач не заперечує факту укладення 21.11.2016 р. з ПАТ «Альфа-Банк» угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а також підтверджує факт отримання платіжної картки та користування кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту у розмірі 7 500,00 грн. Отже, обставини виникнення між сторонами кредитних правовідносин фактично визнаються самою відповідачкою.
Посилання відповідача на те, що заборгованість за кредитним договором була повністю погашена, а кредитний рахунок закрито, суд до уваги не бере, оскільки на підтвердження зазначених обставин будь-яких належних та допустимих доказів відповідачем не надано.
Доводи відповідача про втрату первинних платіжних документів у зв`язку з тривалим часом відсутності претензій з боку банку та подальшими наслідками військової агресії рф проти України та окупації населеного пункту у 2022 р. в якому остання проживає, суд оцінює як пояснення причин відсутності доказів, однак такі обставини самі по собі не звільняють сторону від обов`язку доказування та не можуть замінювати належні письмові докази виконання зобов`язань.
При цьому матеріали справи не містять жодних документів, які б підтверджували повне погашення кредитної заборгованості, закриття кредитного рахунку або відсутність заборгованості станом на дату відступлення права вимоги. Натомість надані позивачем докази у сукупності свідчать про існування непогашеного залишку заборгованості, який був відступлений новому кредитору.
Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що зазначення у виписці відомостей про «поточну суму заборгованості на кінцеву дату виписки 0,00 грн» свідчить про відсутність боргу. Як убачається зі змісту виписки по договору № 630515672, 20.09.2021 р. відбулося згортання активу у зв`язку з продажем права вимоги за договором факторингу № 3 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у розмірі 28 285,31 грн. Тобто відображення у виписці нульового залишку заборгованості пов`язане не з погашенням відповідачем кредитної заборгованості, а з вибуттям відповідного активу з балансу первісного кредитора внаслідок його відступлення новому кредитору.
Разом з тим, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що 27.11.2019 р. нею було внесено 15 232,30 грн, а 26.12.2019 р. внесено 68,31 грн, у зв`язку з чим, на її думку, заборгованість за кредитним договором була повністю погашена, рахунок обнулений, а договір фактично припинений.
Разом із тим зазначені твердження спростовуються наявною у матеріалах справи випискою по рахунку. Так, з виписки вбачається, що після здійснення вказаних платежів відповідач продовжувала користуватися картковим рахунком № НОМЕР_3 та здійснювала його поповнення, при цьому останнє поповнення рахунку відбулося 19.06.2020 р.
Крім того, після зазначених відповідачем платежів за рахунком продовжували здійснюватися операції, пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, а саме: списання плати за користування послугою SMS-повідомлення, списання процентів за прострочену заборгованість, списання процентів за користування кредитом за готівковими операціями, списання плати за розрахунково-касове обслуговування основної картки, а також списання процентів за овердрафт.
При цьому остання операція зі списання процентів за овердрафт у розмірі 1,53 грн відображена у виписці 17.09.2021 р., тобто майже через два роки після платежів, на які посилається відповідач як на підтвердження повного погашення кредитної заборгованості.
Наведені обставини свідчать про подальше існування кредитних правовідносин між сторонами та наявність заборгованості за кредитним договором після здійснення відповідачем платежів 27.11.2019 р. та 26.12.2019 р. Відтак суд не може погодитися з доводами відповідача про те, що вказаними платежами було повністю погашено заборгованість, закрито рахунок та припинено дію угоди від 21.11.2016 р., оскільки такі твердження спростовуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.
Суд зауважує, що твердження відповідача про наявність у виписці операцій, не передбачених умовами договору, мають припущений характер та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. При цьому відповідач не зазначає, які саме операції є неправомірними та які конкретно умови договору ними порушено. Водночас матеріали справи свідчать, що нарахування процентів за користування кредитом, процентів за прострочену заборгованість, а також плати за додаткові банківські послуги передбачалися умовами укладеної сторонами угоди. Тому наведені доводи суд оцінює критично та не вбачає підстав для їх врахування при вирішенні спору.
Суд зазначає, що невідповідність дати здійснення окремих операцій даті їх проведення не є доказом відсутності заборгованості чи недостовірності виписки по рахунку, оскільки такі дати мають різне правове та бухгалтерське значення. При цьому відповідачем не доведено, що будь-які із відображених у виписці операцій були проведені безпідставно або не стосувалися належного їй рахунку.
Ураховуючи викладене вище, врахувавши також відзив на позовну заяву та відповідь на неї, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за простроченим тілом кредиту у загальній сумі 28 285,31 грн.
Стосовно заборгованості відповідача за штрафними санкціям, суд зазначає таке.
Розглядаючи справу на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає доведеним, що між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладений кредитний договір від 21.11.2016 р., згідно з умовами якого відповідач отримав кредит та зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитним коштами.
Право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача на підставі вказаного вище договору факторингу.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним, що внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість за тілом кредиту.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, та задовольняє позов у вказаній частині.
Вирішуючи питання щодо стягнення іншої частини заборгованості в розмірі 3 292,89 грн, суд керується таким.
У виписці з додатку до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 р. (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорам) зазначено, що вказані грошові кошти в сумі 3 292,89 грн є штрафними санкціями.
Проте з матеріалів справи суд позбавлений можливості встановити, за які саме порушення нараховані вказані штрафні санкції, період нарахування штрафних санкцій та інші дані, на підставі яких суд міг би встановити підстави нарахування штрафних санкцій та правильність їх розрахунку.
При цьому суд враховує, що умовами вказаного вище кредитного договору (Оферти та Акцепту) не передбачено можливість нарахування штрафних санкцій та їх розмір.
Верховний Суд в постанові від 17.09.2025 р. у справі № 761/12690/23, посилаючись на практику Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, зазначив, що «потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».
Враховуючи вказану вище практику Верховного Суду, умови Паспорту споживчого кредиту та додатків до нього не можуть оцінюватись судом в якості складових кредитного договору, в якому зафіксовані його умови та зобов`язання сторін.
Крім вказаних вище Оферти, Акцепту будь-яких інших документів, у яких зафіксовані умови кредитування, суду не надано.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України не доведено наявність підстав для нарахування відповідачу штрафних санкцій в розмірі 3 292,89 грн.
Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з наданою випискою за договором № 630515672 щодо ОСОБА_1 встановлено, що 20.09.2021 р. відбулося згортання активу у зв`язку з його відступленням (продажем) за договором факторингу № 3, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», на суму 28 285,31 грн. Таким чином, із зазначених матеріалів вбачається, що штрафні санкції у розмірі 3 292,89 грн, заявлені позивачем до стягнення, не були включені до складу відступленої за договором факторингу заборгованості.
З мотивів, наведених вище, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для стягнення штрафних санкцій.
Ураховуючи наведене, суд відмовляє у вказаній частині позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно із платіжної інструкції № 2828 від 16.06.2026 р., встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даної позовної заяви до суду у розмірі 3 028,00 грн (а.с.).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 31 578,20 грн. Судом стягнуто 28 285,31 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 89,57 % ((28 285,31 грн х 100 %) : 31 578,20 грн). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 712,18 грн ((3 028,00 грн х 89,57 %) : 100 %).
За приписами ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.
За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За правилами ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПКУкраїни, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Нормою ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Позивач надав докази суду на підтвердження витрат на правничу допомогу у вигляді: 1) договір № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 р. (а.с.24-25); 2) акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 р. (а.с.26); 3) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.26 зворот); 4) платіжна інструкція № 4945 від 01.10.2024 р. з якої вбачається що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» сплатило адвокату Литвиненко О.І. суму у розмірі 9 200,00 грн за оплату згідно договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 р. без ПДВ (а.с.27).
Так, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 9 200,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 31 578,20 грн. Судом стягнуто 28 285,31 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 89,57 % ((28 285,31 грн х 100 %) : 31 578,20 грн). За таких підстав, розмір правової допомоги становить 8 240,44 грн ((9 200,00 грн х 89,57 %) : 100 %).
Разом із тим, у поданому відзиві відповідач також посилається на те, що платіжний документ № 4945 від 01.10.2024 р., який долучено позивачем у даній справі, використовується і в іншому судовому провадженні № 542/446/25 у Подільському районному суді м. Полтави, що, на думку відповідача, ставить під сумнів його належність саме до витрат у цій справі.
Крім того, відповідач зазначає, що з наданого платіжного документа не вбачається, що здійснена оплата стосується саме правничої допомоги, наданої у межах представництва інтересів позивача у справі щодо кредитного договору ОСОБА_1 .
Оцінивши наведені доводи, суд виходить із того, що саме по собі використання платіжного документа в інших судових справах не свідчить про його недійсність чи неналежність, однак у матеріалах справи відсутні достатні та беззаперечні докази того, що сплачена сума безпосередньо пов`язана з наданням правничої допомоги саме у даній справі.
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність належного підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у межах цієї справи, у зв`язку з чим підстави для їх стягнення з відповідача відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 15, 76, 77, 80, 81, 95, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 207, 514, 516, 526, 626, 628, 638, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078, 1082 ЦК України, ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», суд –
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (код ЄДРПОУ: 40340222, місцезнаходження: м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 285 (двадцять вісім тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 31 копійка.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» судовий збір у розмірі 2 712 (дві тисячі сімсот дванадцять) гривень 18 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        В.О. Кухта