Справа № 944/2811/25
Провадження №2/944/547/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.05.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Матвіїва І.М.
з участю секретаря судового засідання Димчак Х.Т.
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Яворів, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олія Добра», треті особи, які не заявляють самостійних вимог Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, Львівське обласне відділення фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про прийняття на роботу,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Олія Добра» про визнання протиправним наказу.
Позов обґрунтовує тим, що згідно оголошення відповідача, на сайті work.ua звернувся до відповідача з особистою заявою про прийняття на роботу інженером з охорони праці. У заяві повідомив, що він є особою з інвалідністю з дитинства. Однак, відповідач відмовив у працевлаштуванні. Зазначає, що відповідачем не дотримано норматив працевлаштування осіб з інвалідністю, оскільки для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік. Також відповідач не пройшов сертифікацію за ISO 9001; ISO 22000. Підприємство відповідача розташовано поруч з його помешканням і позивачу б було зручно добиратися на роботу. Крім цього,  ОСОБА_1 має 20 річний досвід роботи інженером з охорони праці. На даний час отримує пенсію по інвалідності у сумі 2361 грн на місяць і позивачу край необхідно знайти роботу. Додає, що Відповідач не надав копію наказу ТзОВ «Олія Добра» про відмову у прийнятті на роботу. Просить суд зобов`язати відповідача прийняти  ОСОБА_1 на роботу з 01 червня 2025 року.
Ухвалою суду від 12.06.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
07.07.2025 від представника відповідача ТзОВ «Олія Добра» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. На обґрунтування відзиву пояснив, що ОСОБА_1 зазначає, що звернувся до відповідача з особистою заявою про прийняття на роботу інженером з охорони праці, згідно оголошення щодо пошуку кандидатів на посаду інженера з охорони праці на сайті work.ua. Проте, від громадянина  ОСОБА_1 ніколи не надходила заява про прийняття на роботу до відповідача, ні поштовим відправленням ні в електронному вигляді. Також повідомляє суд, що ТзОВ «Олія Добра» не розміщувало оголошення щодо пошуку кандидатів на посаду інженера з охорони праці на сайті work.ua та будь яких інших сайтах. До позовної заяви ОСОБА_1 додає копію своєї заяви про прийняття на роботу інженером з охорони праці, яка не містить дати написання та доказів направлення її на поштову чи електронну адресу товариства, не говорячи про докази отримання даної заяви. За таких обставин відповідачем не видавалося наказу за результатами розгляду заяви позивача про прийняття на роботу. Журнал вхідної кореспонденції товариства на містить відомостей щодо надходження даної заяви за 2025 рік чи будь який інший. Додатково зазначає, що у відповідача відсутня потреба щодо пошуку кандидатів у зв`язку з наявністю Договору про надання послуг із суб`єктом ПД-ФОП ОСОБА_2 (Договір від 01 жовтня 2024 року № 1О-24 про надання послуг). Відповідно до умов вищезазначеного договору Виконавець надає усні або письмові консультаційні послугу по вдосконаленню технологічних процесів у сфері охорони праці, консультаційні та інші супровідні послуги, стосовно законодавчих норм України з охорони праці та спрямовані на отримання підприємством Дозволів та оформлення Декларацій на роботи підвищеної небезпеки та експлуатацію устаткування підвищеної небезпеки, проводить не рідше одного разу на місяць аудит підприємства, щодо додержання вимог законодавства передбаченого НПАОП 15.4-1.06-97 «Правила безпеки для олійно - жирового виробництва» та інших нормативно - правових актів з охорони праці, направляє приписи керівництву, щодо результатів перевірок та допущених порушень, проводить технічні експертизи та навчання працівників. Таким чином позов не містить доказів, які підтверджують викладені позивачем обставини. Крім того в позові відсутній спір, тому що сторони не перебувають ні в яких відносинах між собою. Позовні вимоги є не просто безпідставними а навіть протизаконними, так як суд не вправі зобов`язувати юридичну особу безпідставно приймати на роботу усіх бажаючих, так як не має права втручатися в господарську діяльність особи а тільки вправі реагувати на її порушення.
14.07.2025 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої, зазначає, що 01 червня 2025 року надсилав відповідачу на його електронну адресу заяву про прийняття на роботу. Також, 13 червня 2025 року, повторно надіслав відповідачу заяву про прийняття на роботу на його електронну адресу. До цих заяв було додано: копію паспорту громадянина України, ІПН, документи про інвалідність, документи про проходження навчання на право працювати інженером з охорони праці, що підтверджується Скриншоти листування. Також відповідач вказує, що у нього відсутня необхідність прийняти на роботу спеціаліста з охорони праці, однак за змістом ст.21 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та у відповідача відсутні дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки. Отже, відмова у працевлаштуванні з боку відповідача вважає незаконною.
14.07.2025 від представника відповідача ТзОВ «Олія Добра» надійшли заперечення на відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що відповідно виписки товариства, електронною адресою підприємства є інша адреса ніж ту яку зазначає позивач. Твердження позивача про можливе чи ймовірне порушення вимог охорони праці відповідачем в частині створення служби охорони праці відповідно до типового положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади, також заперечує наявність даного порушення та повідомляємо суду наступне. Відповідно до ч.2 ст.15 ЗУ “Про охорону праці”, на підприємстві з кількістю працюючих менше 50 осіб функції служби охорони праці можуть виконувати в порядку сумісництва особи, які мають відповідну підготовку. Відповідно довідки №119 від 14.07.2025 року, на ТОВ «Олія Добра» працює 34 працівника, серед яких одна особа з інвалідністю, що відповідає нормативу в 4 % від середньооблікової чисельності штатних працівників. Відповідно наказу №1П від 01.04.2025 року, відповідальними працівниками за стан охорони праці призначено головного інженера ОСОБА_3 та начальник виробництва Кисельова В.О., які пройшли відповідне навчання та підготовку. Крім того, як зазначалося у відзиві, підприємство додаткова уклало Договір про надання послуг із суб`єктом ПД-ФОП ОСОБА_2 
05.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Олія Добра» про про поновлення на роботі. Позов обґрунтовує тим, щозгідно оголошення відповідача, на сайті work.ua 01 вересня 2025 року звернувся до відповідача з особистою заявою про прийняття на роботу інженером з пожежної безпеки. У заяві повідомив, що він особа з інвалідністю з дитинства. 04 вересня 2025 року я отримав від відповідача лист, яким відповідач відмовив мені у працевлаштуванні. Свою відмову відповідач пояснює тим, що відповідач не потребує послуг з мого боку. Погодитися з такою незаконною відмовою відповідача не можна, оскільки 01.09.2025 року звернувся до відповідача із заявою про прийняття мене на роботу інженером з пожежної безпеки 01 вересня 2025 року вперше. Раніше, жодного разу не звертався до відповідача прийняти його на роботу. Також, не погоджуюся з висновком відповідача, що йому не потрібен інженер з пожежної безпеки. Оскільки згідно ст.55 Кодексу цивільного захисту України, на кожному підприємстві має бути служба пожежної безпеки. Також у відповідача дуже багато порушень Правил Пожежної Безпеки. Просить суд зобов`язати відповідача прийняти  ОСОБА_1 на роботу з 01 вересня 2025 року.
26.09.2025 – представник третьої особи Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці надійшли письмові пояснення, що на сьогодні відсутні правові підстави для проведення перевірки щодо дотримання роботодавцем нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю. Це зумовлено тим, що зазначене питання не включене до Переліку питань, які підлягають державному нагляду (контролю) відповідно до вимог Наказу Міністерства економіки України від 09.03.2023 №1243, яким внесено зміни до Наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 27.10.2020 №2161. Отже, станом на сьогодні Міжрегіональне управління не має у своєму розпорядженні інформації щодо дотримання відповідачем установленого законодавством нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, оскільки отримання таких відомостей можливе виключно за результатами проведення позапланового заходу державного контролю, здійснення якого з порушеного питання не передбачено чинним законодавством з урахуванням особливостей регулювання трудових відносин у період дії воєнного стану.
06.10.2025 від представника відповідача ТзОВ «Олія Добра» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. Зазначив, що листом №162 від 01.09.2025, керівник ТОВ «Олія Добра» повідомив позивача, що підприємство не потребує його послуг так як існує судовий розгляд з цього приводу. Товариство має законне право вільного вибору серед кандидатів на зайняття робочого місця у разі потреби, але у даному випадку навіть потреби в цьому немає.
07 квітня 2026 року ухвалою суду об`єднано в одне провадження цивільну справу  за №944/4849/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олія Добра», треті особи, які не заявляють самостійних вимог Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, Львівське обласне відділення фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про прийняття на роботу з 01 вересня 2025 року об`єднати в одне провадження з цивільною справою №944/2811/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олія Добра», про прийняття на роботу з 01 червня 2025 року, присвоївши справі єдиний унікальний номер №944/2811/25.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 07.04.2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги заперечує та просить відмовити.
Треті особи Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, Львівське обласне відділення фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.
Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.
Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 13.05.2026, є дата складення повного судового рішення 27.05.2026.
Дослідивши в порядку загального позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно частини четвертої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Також, відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно позовної заяви проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є особою з інвалідністю з дитинства 2-ї групи. 
Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Згідно зі статтею 22 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу, тобто відмова без будь-яких мотивів або з підстав, що не стосуються кваліфікації чи професійних якостей працівника, або з інших підстав, не передбачених законом.
На вимогу особи, якій відмовлено в прийнятті на роботу, власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, зобов`язані письмово повідомити про причину такої відмови, яка має відповідати частині першій цієї статті.
Згідно ч.3 ст.17 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення особи з інвалідністю на іншу роботу без її згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи або в інших установлених законом випадках стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я осіб з інвалідністю.
Позивач, звертаючись до суду зазначає, що ТзОВ «Олія Добра» розмістило оголошення на сайті work.ua про наявність вакантної посади інженера з охорони праці. З метою працевлаштування на дану посаду, позивач 01.06.2025 звернувся до відповідача з заявою про прийняття на роботу, а згодом 13.06.2025 та 01.09.2025 повторно надіслав заяви на офіційну електронну адресу ТОВ «Олія Добра». У цих заявах повідомив, що є особою з інвалідністю. На підтвердження цього до суду надано заяву позивача про прийняття на роботу написану від руки та скріншоти відповідних електронних листів, які були надіслані відповідачу. Позивач також зазначає, що відповідач відмовив йому у працевлаштуванні та зобов`язаний був письмово оформити відмову у прийнятті на роботу, чого зроблено не було.
Згідно п.5 ч.1 ст.24 КЗПП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Таким чином, чинне законодавство не передбачає можливості укладення трудового договору шляхом використання електронних засобів зв`язку. Приєднана до матеріалів справи письмова заява про прийняття на роботу, яку позивач нібито надав відповідачу, судом оцінюється критично, оскільки вказана заява не містить дати її складення, а також відсутні докази одержання цієї заяви роботодавцем чи направлення її на адресу ТОВ «Олія Добра».
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів звернення позивача до відповідача із письмовою заявою про прийняття на роботу не подано.
Також суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів того, що ТОВ «Олія Добра» взагалі було розміщено об`яву про наявність вакантної посади інженера з охорони праці.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2018 року у справі № 647/2279/17 (провадження № 61-24277св18) вказано, що «відповідно до частини другої статті 232 КЗпП суди безпосередньо розглядають позови про укладення трудових договорів, у тому числі інших осіб, з якими власник або уповноважений ним орган відповідно до чинного законодавства зобов`язаний укласти трудовий договір (наприклад, коли у випадках, передбачених законодавством, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний приймати в порядку працевлаштування інвалідів і неповнолітніх, направлених на роботу в рахунок броні; осіб, які були звільнені в зв`язку з направленням на роботу за кордон, призовом на строкову чи альтернативну військову службу і повернулись після закінчення цієї роботи чи служби), або які вважають, що їм відмовлено в укладенні трудового договору всупереч гарантіям, передбаченим статтею 22 КЗпП».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року в справі № 349/81/18 (провадження № 61-43402св18) зазначено, що «стаття 22 КЗпП передбачає наявність двох окремих складів правопорушень трудового законодавства при відмові у прийнятті на роботу: необґрунтована відмова у прийнятті на роботу і відмова у прийнятті на роботу за ознаками дискримінації особи у випадках, як прямо передбачених частиною другою статті 22 КЗпП України, так і в інших нормах трудового права. Обов`язку однієї сторони завжди кореспондує право іншої сторони: заборона необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу кореспондується з обов`язком роботодавця укласти такий договір. Суди встановили, що ОСОБА_4 не належить до кола осіб, з якими відповідач зобов`язаний був укласти трудовий договір (запрошення на роботу в порядку переведення, молоді спеціалісти, котрих в установленому законом порядку направлено на роботу в дану організацію, тощо). Перелік обов`язку роботодавця укласти трудовий договір з працівником за правилами КЗпП є вичерпним і такого обов`язку відповідач не порушував. Із дискримінаційною ознакою відмова у прийнятті на роботу ОСОБА_4 не пов`язана. Відповідно до положень статті 21 КЗпП укладення трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Зазначеним забезпечується оптимальне узгодження інтересів роботодавця і особи, яка бажає укласти трудовий договір, інакше роботодавець буде позбавлений можливості у повному обсязі виконувати свої функціональні обов`язки щодо підбору та розміщення кадрів і нести відповідальність за той обсяг роботи, за який він відповідає за законом».
Дослідженими в справі доказами не встановлено наявності у відповідача обов`язку укласти трудовий договір з позивачем ОСОБА_1 і такого обов`язку відповідач не порушував. Із дискримінаційною ознакою відмова у прийнятті на роботу позивача не пов`язана. Відповідно до положень статті 21 КЗпП укладення трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Щодо витребування у відповідача штатного розкладу для аналізу вирішення питання обґрунтованості відмови у працевлаштуванні, слід зазначити, що надання такого документу жодним чином не вплине на вирішення питання щодо зобов`язання відповідача прийняти позивача на роботу, оскільки судом не встановлено самого факту звернення позивача до відповідача у встановленому законом порядку про укладення трудового договору.
Звертаючись до суду з позовом, фактично позивач просить суд зобов`язати відповідача укласти з ним трудовий договір всупереч встановленому порядку.
Враховуючи вищевикладене,суд приходить до висновку, що ТОВ «Торгівельна компанія «Олія Добра» не було порушено прав позивача, а тому необхідно відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю за їх безпідставністю.
Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові. Постанова КГС ВС від 29 серпня 2023 року у справі №910/5958/20.
Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою в позові, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в:
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олія Добра», треті особи, які не заявляють самостійних вимог Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, Львівське обласне відділення фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про прийняття на роботу – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 27 травня 2026 року.

Повне найменування учасників справи: 
Позивач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Олія Добра», місцезнаходження 81054, Львівська область, Яворівський район, м.Новояворівськ, вул.Франка Івана, 4А, код ЄДРПОУ 44878814.

Суддя І.М.Матвіїв