КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2026 року м. Київ справа №320/13278/25
Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, Державної судової адміністрації України, третя особа: Обухівський районний суд Київської області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся суддя Обухівського районного суду Київської області Мора Олег Миколайович з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, Державної судової адміністрації України, третя особа: Обухівський районний суд Київської області, в якому просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог):
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області щодо припинення нарахування та виплати доплат до посадового окладу судді Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2025 року;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Київській області поновити щомісячне нарахування та виплату передбачених Законом № 1402-VIII доплат до посадового окладу судді Обухівського районного суду Київської області Морі Олегу Миколайовичу починаючи з 01.01.2025 року;
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю поданої позовної заяви вимогам процесуального законодавства, із наданням позивачеві строку для усунення її недоліків. 
Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ТУ ДСА у Київській області протиправно припинило нарахування та виплату доплат до посадового окладу судді, посилаючись на приписи ч. 10 ст. 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності та перебування у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.
Позивач вказує, що відповідачами порушено його право на належне матеріальне забезпечення, оскільки суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018 у справі № 1-7/2018 (4062/15).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
20 травня 2025 року від відповідача - ТУ ДСА у Київській області - до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
У відзиві зазначено, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності та перебування у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу. Відповідач наголошує, що ТУ ДСА у Київській області здійснює всі нарахування та виплати виключно в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом.
Разом з тим наказом ДСА України від 11.10.2024 № 435 внесено зміни до наказу ДСА України від 08.08.2022 № 270 «Про посилення відповідальності розпорядників коштів нижчого рівня». Зокрема, пункт 2 наказу доповнено положенням про покладення персональної відповідальності на керівників розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, які входять до мережі головного розпорядника бюджетних коштів - ДСА України, за належну організацію внутрішнього контролю, а також за забезпечення законного та ефективного використання бюджетних коштів, передбачених на оплату праці, і дотримання вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди.
З урахуванням рішень головного розпорядника бюджетних коштів, доведених до територіальних управлінь відповідними листами та наказом від 11.10.2024 № 435, розпорядником коштів нижчого рівня вжито заходів щодо суворого дотримання вимог ч. 10 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з чим з 01.01.2025 припинено здійснення доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності та перебування у щорічній оплачуваній відпустці).
Таким чином, на думку відповідача, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Стосовно заяви позивача про збільшення позовних вимог суд зазначає таке.
Провадження в адміністративній справі № 320/13278/25 відкрито ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити чи зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. У разі якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Підготовче засідання у спрощеному позовному провадженні не проводиться.
Якщо судове засідання не призначається, процесуальні дії, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням, можуть бути вчинені протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених ст. 263 КАС України, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у даній справі відкрито провадження.
Заяву про збільшення позовних вимог подано позивачем 23 червня 2025 року, тобто після початку розгляду справи по суті та зі значним пропуском процесуального строку, визначеного статтями 47 та 262 КАС України.
При цьому позивачем не наведено обставин, які б свідчили про зміну фактичних обставин справи після початку її розгляду по суті та об`єктивну необхідність зміни позовних вимог саме з цих підстав.
Крім того, подання заяви про збільшення позовних вимог на такій стадії розгляду справи позбавило відповідача можливості реалізувати право на подання відзиву щодо змінених вимог до початку розгляду справи по суті, що суперечить засадам змагальності сторін та рівності їх процесуальних прав.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для прийняття заяви про збільшення позовних вимог, у зв`язку з чим справа підлягає розгляду в межах первісно заявлених позовних вимог.
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив таке.
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 24.01.2012 № 35/0/15-12 внесено подання Президентові України про призначення Мори Олега Миколайовича на посаду судді Обухівського районного суду Київської області строком на п`ять років.
Указом Президента України від 10.02.2012 № 83/2012 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено на посаду судді Обухівського районного суду Київської області строком на п`ять років.
10.02.2017 повноваження судді Мори Олега Миколайовича припинилися у зв`язку із закінченням строку, на який його було призначено.
Рішенням Комісії від 20.10.2017 № 106/зп-17 призначено кваліфікаційне оцінювання 999 суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема судді Обухівського районного суду Київської області Мори О.М.
Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 29.03.2018 № 64/зп-18 затверджено результати першого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді - «Іспит». За результатами кваліфікаційного оцінювання судді Обухівського районного суду Київської області Мори Олега Миколайовича на відповідність займаній посаді рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 18.05.2018 № 726/1/ко-18 зупинено кваліфікаційне оцінювання судді Обухівського районного суду Київської області Мори Олега Миколайовича.
Отже, станом на травень 2025 року кваліфікаційне оцінювання судді Обухівського районного суду Київської області Мори Олега Миколайовича не завершено. Водночас позивач обіймає посаду судді Обухівського районного суду Київської області, однак не здійснює правосуддя у зв`язку із закінченням строку повноважень.
Стаж роботи позивача станом на 24.02.2025 становить 16 років і 1 день. Наказом голови Обухівського районного суду Київської області від 26.02.2024 № 9/к-г позивачу встановлено щомісячну доплату з 24.02.2024 у розмірі 40 % посадового окладу судді.
Позивач має науковий ступінь кандидата юридичних наук, а наказом Голови Обухівського районного суду Київської області від 27.04.2022 № 6/к-г йому встановлено щомісячну доплату з 07.04.2022 у розмірі 15 % посадового окладу судді.
Листом Державної судової адміністрації України від 12.04.2024 № 11-9326/24 територіальним управлінням ДСА України надано роз`яснення щодо подальшої виплати доплат суддям, які не здійснюють правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку призначення на посаду судді. У зазначеному листі вказано, що відповідно до частини десятої статті 135 Закону № 1402-VIII, яка є чинною, суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності та перебування у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.
Інформаційним листом від 28.10.2024 № 6-20993/24, яким надано рекомендації за результатами проведеного планового внутрішнього аудиту діяльності територіальних управлінь - розпорядників бюджетних коштів щодо місцевих загальних судів, ДСА України повторно звернула увагу розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня на необхідність суворого дотримання вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо складових суддівської винагороди, зокрема у частині нарахування та виплати доплат суддям, які не здійснюють правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності та перебування у щорічній оплачуваній відпустці).
Наказом ДСА України від 11.10.2024 № 435 внесено зміни до наказу ДСА України від 08.08.2022 № 270 «Про посилення відповідальності розпорядників коштів нижчого рівня». Зокрема, пункт 2 наказу доповнено положенням про покладення персональної відповідальності на керівників розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня за належну організацію внутрішнього контролю, забезпечення законного та ефективного використання бюджетних коштів, передбачених на оплату праці, а також за дотримання вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди.
З урахуванням рішень головного розпорядника бюджетних коштів, доведених до територіальних управлінь листами та наказом від 11.10.2024 № 435, розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня вжито заходів щодо суворого дотримання вимог частини десятої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з чим із 01.01.2025 припинено здійснення доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності та перебування у щорічній оплачуваній відпустці).
У зв`язку з цим із 01.01.2025 Територіальним управлінням ДСА України в Київській області припинено нарахування та виплату позивачу доплат за вислугу років та науковий ступінь.
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача - Територіального управління ДСА України в Київській області - щодо нарахування та виплати суддівської винагороди без урахування доплат за вислугу років та науковий ступінь, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини та громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Статтею 43 Конституції України, зокрема, передбачено, що кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці, а також на заробітну плату не нижчу від визначеної законом.
У преамбулі Закону України № 1402-VIII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, закріплено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, яка функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Статтею 4 цього Закону встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої статті 135 Закону України № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суд звертає увагу, що належний рівень матеріального забезпечення судді є однією з конституційних гарантій незалежності судової влади та має не особистий, а інституційний характер. Гарантії суддівської винагороди встановлюються не як привілей судді, а як механізм забезпечення незалежного, безстороннього та ефективного здійснення правосуддя, що узгоджується з принципом верховенства права та міжнародними стандартами незалежності суддів.
Частиною другою цієї статті передбачено, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. 
Відповідно до частини третьої статті 135 Закону України № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб; судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. 
За змістом частини п`ятої статті 135 Закону України № 1402-VIII суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у відповідному розмірі залежно від стажу роботи.
Згідно з частиною десятою статті 135 Закону України № 1402-VIII суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності та перебування у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.
Відповідно до пункту 17 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402-VIII повноваження суддів, призначених на посаду строком на п`ять років до набрання чинності цим Законом, припиняються із закінченням строку, на який їх було призначено. Такі судді можуть бути призначені на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного в порядку, встановленому цим Законом.
Пунктом 20 зазначеного розділу передбачено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено строком на п`ять років або обрано безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, оцінюється колегіями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному цим Законом.
Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
Пунктами 22 та 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402-VIII (у редакції, чинній до 01.01.2020) було передбачено порядок отримання суддівської винагороди до проходження кваліфікаційного оцінювання.
Законом України від 16.10.2019 № 193-IX зазначені пункти виключено.
Відповідно до частин першої та третьої статті 133 Закону України № 2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом і складається з посадового окладу та відповідних доплат.
Частиною десятою статті 133 Закону № 2453-VI також було передбачено, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності та перебування у щорічній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.
Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення частин третьої та десятої статті 133 Закону України № 2453-VI у редакції Закону № 192-VIII, зокрема в частині позбавлення судді, який не здійснює правосуддя, права на отримання доплат до посадового окладу.
Із змісту підпункту 3.4 зазначеного рішення Конституційного Суду України вбачається, що питання отримання суддею винагороди до проходження ним кваліфікаційного оцінювання регулюється Законом України № 2453-VI у редакції Закону № 192-VIII, а випадки нездійснення правосуддя визначаються Законом України № 1402-VIII.
Конституційний Суд України також зазначив, що випадки нездійснення правосуддя поділяються на дві категорії: випадки, обумовлені поведінкою самого судді; випадки, які не залежать від судді та не обумовлені його поведінкою.
Конституційний Суд України дійшов висновку, що позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу у випадках, коли суддя не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто, є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим.
Отже, суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018.
Суд звертає увагу, що положення частини десятої статті 133 Закону України № 2453-VI, визнані неконституційними, за своїм змістом є тотожними положенням частини десятої статті 135 Закону України № 1402-VIII.
Таким чином, при вирішенні питання щодо права судді на отримання доплат до посадового окладу визначальним є не сам факт нездійснення правосуддя, а причини такого нездійснення та ступінь їх залежності від поведінки судді. Формальне застосування частини десятої статті 135 Закону № 1402-VIII без оцінки характеру та підстав нездійснення правосуддя суперечило б принципу пропорційності як складовій верховенства права.
Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у справі № 120/1655/21-а дійшов висновку, що після набрання чинності законами № 1401-VIII та № 1402-VIII призначення на посаду судді вперше здійснюється безстроково, однак призначення безстроково суддів, які раніше були призначені строком на п`ять років, поставлено у залежність від результатів кваліфікаційного оцінювання.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду необхідним у справах цієї категорії є встановлення причин, які зумовили припинення виплати доплат до посадового окладу судді.
Суд установив, що позивач обіймає посаду судді Обухівського районного суду Київської області, однак не здійснює правосуддя з лютого 2017 року.
Матеріали справи не містять відомостей про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, передбаченого підпунктами 2-4 частини першої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також відсутні відомості про його відсторонення від здійснення правосуддя на підставі рішення Вищої ради правосуддя.
Суд також враховує, що позивач продовжує перебувати у штаті суду, має статус судді та не позбавлений цього статусу у встановленому законом порядку. Відтак держава, з одного боку, продовжує визнавати за позивачем статус носія судової влади, а з іншого- не може непропорційно звужувати гарантії матеріального забезпечення такого статусу за відсутності обставин, обумовлених поведінкою самого судді.
Згідно з розрахунковими листами за січень 2025 року позивач продовжує отримувати посадовий оклад судді у розмірі 63 060,00 грн.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позивач не здійснює правосуддя через обставини, які не залежать від нього особисто та не обумовлені його поведінкою. Відтак, з огляду на висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 04.12.2018 № 11-р/2018, позивач має право на отримання доплат до посадового окладу відповідно до наказів голови Обухівського районного суду Київської області від 26.02.2024 № 9/к-г та від 27.04.2022 № 6/к-г.
З метою належного та ефективного поновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди з урахуванням доплат за вислугу років та науковий ступінь на підставі частин другої та п`ятої статті 135 Закону № 1402-VIII відповідно до наказів голови Обухівського районного суду Київської області від 26.02.2024 № 9/к-г та від 27.04.2022 № 6/к-г.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд зазначає таке.
Частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Із змісту наведеної норми вбачається, що встановлення такого обов`язку є правом суду та застосовується у виняткових випадках.
Разом із тим позивач не навів причин та не надав доказів, які б свідчили про можливе ухилення відповідача від виконання судового рішення.
Ураховуючи обставини справи, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення у цій справі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд установив, що позивач звільнений від сплати судового збору та не поніс інших судових витрат, у зв`язку з чим підстави для їх стягнення відсутні.
Керуючись ст. ст. 8, 19, 124, 126, 130 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 року № 11-р/2018, ст. ст. 139, 227, 241-243, 246, 250, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, Державної судової адміністрації України, третя особа: Обухівський районний суд Київської області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України Київській області щодо припинення нарахування та виплати доплат до посадового окладу судді Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2025 року.
Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Київській області поновити щомісячне нарахування та виплату передбачених Законом № 1402-VIII доплат до посадового окладу судді Обухівського районного суду Київської області Морі О.М. починаючи з 01.01.2025 року.
Позивач: ОСОБА_1 – ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , тел: НОМЕР_2 .
Відповідач 1: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Київській області – вул. Жилянська, 58-Б, м. Київ, 01033, код ЄДРПОУ 26268119, тел. 044-234-05-00.
Відповідач 2: Державна судова адміністрація України – вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 26255795, тел. 044-207-35-46.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення виготовлено 22.05.2026.

Суддя Панченко Н.Д.