запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/421/26	Головуючий у 1-й інстанції Мінаєв М.М.	
Єдиний унікальний №335/9760/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ст.130 ч.1 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2026 року      м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Шубіна О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Шубіна Олега Петровича на постанову судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 16 грудня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 17.09.2025 року о 21 год. 52 хв. в м.Запоріжжі по вул.Південне шосе, 54 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Jawa - 350 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України. 
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік; стягнуто судовий збір. 
В апеляційній скарзі захисник Шубін О.П. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Свої вимоги мотивував тим, що зупинка транспортного засобу патрульними поліцейськими була незаконна. 
Працівник поліції не представився, не повідомив підстав вимоги водію надати документи для огляду, не надав своє службове посвідчення для ознайомлення, а також не повідомив ОСОБА_1 про здійснення відеозапису їх розмови.
Поліцейськими порушено порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.
Акт огляду складений тільки в одному примірнику, отже другий примірник не складався та не вручався ОСОБА_1 .
Письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я поліцейським не складався та не вручався ОСОБА_1 . 
На відеозаписах не зафіксовано факт вручення ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення або його проголошення в голос, ознайомлення ОСОБА_1 з його змістом.
Огляд ОСОБА_1 повинен був проводитися у відповідності до вимог ст.266-1 КУпАП, оскільки останній є діючим військовослужбовцем ЗСУ.
Заслухавши захисника Шубіна О.П., який підтримав апеляційну скаргу та не заперечував проти її розгляду без участі  ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Щодо заявленого ОСОБА_1 клопотання про зупинення провадження в справі з підстав того, що він на даний час проходить військову службу слід зазначити, що нормами КУпАП не передбачено зупинення провадження в справах про адміністративне правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП з наведеної підстави, а тому вказане клопотання не підлягає задоволенню.
Застосування у даному випадку за аналогією закону положень ст.335 КПК, якими регламентовано порядок зупинення судового провадження у разі якщо обвинувачений, зокрема, був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на що посилається ОСОБА_1 у клопотанні про зупинення провадження по справі, апеляційний суд вважає неприпустимим.
Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку що, норми КПК до сфери національного законодавства про адміністративні правопорушення у розумінні ст.2 КУпАП не віднесено, а тому під час розгляду справ про адміністративне правопорушення та їх апеляційного перегляду норми кримінального процесуального права застосуванню не підлягають.
Частиною четвертої статті 277 Кодексу про адміністративні правопорушення передбачені певні випадки зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, однак зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, у зв`язку з перебуванням осіб, що притягаються до адміністративної відповідальності на військовій службі можливе лише після внесення змін до КУпАП.
Рішення суду про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується
- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №457075 від 17.09.2025 року, відповідно до якого водій  ОСОБА_1  з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд за допомогою спеціального технічного засобу не проводився у зв`язку із відмовою водія; 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 17.09.2025 року, відповідно до якого у  ОСОБА_1  виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, огляд не проводився у зв`язку із відмовою водія;
- долученим до матеріалів справи відеозаписом.
Відповідно до відеозапису події ОСОБА_1 керував транспортним засобом Jawa - 350 д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений патрульними поліцейськими. Патрульний поліцейський повідомив ОСОБА_1 причину зупинки, а саме керування ним транспортним засобом без шолому. ОСОБА_1 одразу почав проявляти дуже агресивну поведінку по відношенню до патрульних поліцейських, висловлюючи на їх адресу образи, погрози завданням шкоди їх здоров`ю і життю, виражався нецензурною лайкою.
На неодноразові зауваження з боку патрульних поліцейських припинити агресивну поведінку ОСОБА_1 не реагував.
В ході спілкування та встановлення особи ОСОБА_1 , патрульними поліцейськими були виявлені та названі ознаки алкогольного сп`яніння. На підставі виявлених ознак водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосування спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів відмовою.
Наявність у ОСОБА_1 такої ознаки сп`яніння як порушення мови та порушення координації рухів, очевидно вбачається на відеозаписі, що міститься в матеріалах справи.
На доводи захисника щодо не вручення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення слід зауважити, що поведінка ОСОБА_1 , яка зафіксована відеозаписом демонструє про обізнаність останнього щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та відсутність наміру у ОСОБА_1 в отриманні його копії. 
При цьому, доводи захисника про те, що інспекторами патрульної поліції не було дотримано вимог Інструкції щодо процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, суд визнає необґрунтованими з огляду на наступне.
Так, Інструкція № 1452/735 визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Відповідно по п. 2 Розділу ІІ Інструкції, огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.
З дослідженого відеозапису судом встановлено, що водію ОСОБА_1 на підставі виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, на що водій відмовився. 
Долученим до матеріалів справи відеозаписом в достатній мірі об`єктивно зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження ним будь-якого огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі. 
Разом з тим, посилання захисника на те, що на місці зупинки транспортного засобу не оголошувався зміст складеного направлення на проходження огляду водія транспортного засобу до медичного закладу, а також про те, що не було складено другого примірника такого направлення, який мав бути вручений ОСОБА_1 , суд також визнає необґрунтованими, оскільки з аналізу вимог Інструкції № 1452/735 слідує, що медичний огляд повинен проводитися, зокрема, за наявності направлення і лише відсутність вказаного документу може свідчити про порушення працівниками патрульної поліції процедури направлення водія на огляд на стан сп`яніння. 
Копія такого направлення долучена до справи про адміністративне правопорушення.
Окрім того, суд звертає увагу, що Інструкція № 1452/735 не вимагає від уповноважених осіб патрульної поліції складення направлення до закладу охорони здоров`я у двох примірниках з метою вручення одного з них водію транспортного засобу. Зазначена захисником вимога стосується виключно складення акту, що узгоджується із п. 10 розділу І Інструкції № 1452/735. 
Те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не був вручений ОСОБА_1 , жодним чином не спростовує встановлені судом обставини щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та не спростовує факту порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, та не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.
У зв`язку з чим, такі доводи захисника не заслуговують на увагу.
Аргументи апеляційної скарги про недотримання встановленої ст.266-1 КУпАП процедури під час оформлення матеріалів в рамках даної справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає безпідставними.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Так, аналізуючи зміст п.39 ч.1 ст.255 КУпАП, апеляційний суд зауважує, що вказані у даній нормі права уповноважені посадові особи не наділені повноваженнями складати протокол про передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 в рамках даного провадження.
При цьому уповноважені посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України мають право складати протоколи про передбачені ст.44, ч.ч.2, 3 ст.123, ст.ст.172-10 – 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7 адміністративні правопорушення. Даний перелік є вичерпним, тобто розширенню та доповненню він не підлягає. При цьому про посадових осіб інших військових формувань, на чому акцентує увагу апелянт у поданій апеляційній скарзі, у даній статті КУпАП не йдеться.
Апеляційний суд враховує, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП уповноважені особи органів Національної поліції, до компетенції яких віднесено оформлення протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема за ст.130 КУпАП, не вправі складати даний процесуальний документ без дотримання встановленої положеннями ст.266 КУпАП процедури.
Крім того, згідно із ч.1 ст.15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Інкриміноване ОСОБА_1 передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення віднесено до категорії правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Відтак, в рамках справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 положення, якими регламентовано адміністративну відповідальність, застосовуються до нього на загальних підставах. 
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що дія положень ст.266 КУпАП за колом осіб поширюється на всіх водіїв транспортних засобів, незалежно від їх роду діяльності та без урахування наявності/відсутності факту проходження військової служби.
Базовим критерієм для розмежування застосування вимог ст.266 та 266-1 КУпАП під час процедури проходження огляду на стан сп`яніння або відмови від його проходження у даному випадку є керування транспортним засобом, тобто виконання особою функції водія, а не обов`язків військової служби.
Вимогами п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водії військових транспортних засобів зобов`язані виконувати передбачені законом вимоги поліцейських в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, а також Правила дорожнього руху та інші нормативні акти.
Відтак, з урахуванням вищевикладеного у сукупності, на переконання апеляційного суду, застосування працівниками поліції положень ст.266 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів в рамках даної справи про адміністративне правопорушення ґрунтується на вимогах закону.
Клопотання сторони захисту про застосування аналогії закону зокрема ст.69 КК України, внаслідок чого не призначати ОСОБА_1 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Аналіз наведених норм закону дає підстави дійти висновку що, норми КК до сфери національного законодавства про адміністративні правопорушення у розумінні ст.2 КУпАП не віднесено, а тому під час розгляду справ про адміністративне правопорушення та їх апеляційного перегляду норми кримінального права застосуванню не підлягають.
За змістом частини 1 статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Із аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною та передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу, поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами.
Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою районним судом постановою, проте висновків суду не спростовують.
Таким чином, зазначені у протоколах відомості повно та всебічно досліджено судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами. Апеляційний суд дійшов висновку, що заперечення апелянта про наявні порушення під час їх складення не знайшли свого підтвердження.
У зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено. 
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Шубіна Олега Петровича залишити без задоволення.
Постанову судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 16 грудня 2025 року в цій справі відносно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         О.С. Гончар
Дата документу  Справа № 335/9760/25