Справа №534/3271/25
Провадження №2/534/1367/25

РІШЕННЯ
Іменем України
28 квітня 2026 року м. Горішні Плавні
Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Малюк М.В.,
за участю: секретаря судового засідання Савченко Я.О.,
представника позивача Німченко А.Р.,
відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

(1) Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 
1. ТОВ «Коллект Центр» (надалі також позивач) звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (надалі також відповідач) заборгованість за договором №0672700343 від 29.12.2019 у сумі 78 292,50 грн, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 25 000,00 грн.
1.1. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.12.2019 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено електронний договір позики, у тому числі на умовах фінансового кредиту №0989268757, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі вказаного договору відповідачу встановлено загальний (максимальний) розмір кредитної лінії в сумі 20 000,00 грн, що надається окремими траншами, строком на 30 днів. 
1.2. Позивач вказує, що згідно з умовами цього договору на підставі заявки-анкети від 29.12.2019 відповідачеві надано перший транш кредиту у сумі 6 000,00 грн, кошти не повернуто.
1.3. 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором фінансового кредиту з відповідачем. 
1.4. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем - ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачеві належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема за договором №0672700343. 
1.5. У зв`язку з невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань виникла заборгованість у загальній сумі 119 557,50 грн, з яких: 6000,00 грн – сума заборгованості за основними зобов`язаннями, 113557,50 грн – сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 
1.6. Позивач просить стягнути заборгованість у сумі 78 292,50 грн, з яких: 6 000,00 грн – сума заборгованості за основними зобов`язаннями, 72 292,50 грн – сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 
2. Відповідачка скористалася правом відзиву на позовну заяву. 
26.01.2026 у відповідності до статті 278 ЦПК України через ЄСІТС «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. 
2.1. Заперечення проти позову: 
1) пропозиція укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту номер 067270-43 від 29.12.2019 (оферта) та надання першого траншу кредиту згідно заявки-анкети номер 26-28-80-63-69 від 29.12.2019, заявка- анкета на отримання кредиту, акцепт оферти від 29.12.2019 на отримання першого траншу кредиту, довідка Сервісів онлайн платежів IP вихідний номер 6961_ 25703142728 від 03.07.2025 року, є неналежними та недопустимими доказами;
2) договір містить суперечливі умови.
3. 27.01.2026 представником позивача через ЄСІТС «Електронний суд» подано відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
3.1. Основні доводи позивача:
1) договір укладено згідно з п.3.ч.1. ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Договір надання позики підписано Позичальником електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця, також ідентифікатором було підписано анкету-заяву та акцепт оферти на отримання першого траншу за договором;
2) до матеріалів позовної заяви надані належні та достатні докази на підтвердження виникнення зобов`язань між сторонами, перерахування грошових коштів згідно з умовами договору.
(2) Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.
4. 08.01.2026 Горішньоплавнівським міським судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою відкрите провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Задоволено клопотання позивача, витребувано від АТ КБ «Приват Банк» докази перерахування кредитних коштів відповідачеві. 
5. 09.02.2026 на виконання вимог ухвали суду від 08.01.2026 АТ КБ «Приват Банк» надано інформацію, що на ім`я ОСОБА_1 банком не емітовано картку № НОМЕР_1 . 
6. 09.03.2026 Горішньоплавнівським міським судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою задоволені клопотання представника позивача та відповідачки про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
7. Ухвалою від 10.03.2026 суд частково задовольнив клопотання позивача, повторно витребував від АТ КБ «Приват Банк» інформацію про перерахування кредитних коштів. 
8. Ухвалу суду від 10.03.2026 банк виконав, надав витребувану інформацію та виписку по рахунку.
9. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Надала суду пояснення щодо обставин спору, подібні тим, що зазначені в позовній заяві.
10. Відповідачка у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначала, що кредитний договір не укладала, кредит не отримувала, позивачем не надано доказів на підтвердження укладення з нею договору та надання кредитних коштів, а ті, що надані не доводять зазначені в позові обставини. Зауважувала, оскільки вона була ФО-П та на інтернет площадці здійснювала продаж одягу, інформація щодо неї була в публічному доступі, якою могли скористатися інші особи для отримання кредиту. Вважає, що кредитний договір міг бути укладений іншою особою від її імені, однак до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій по відношенню до неї не зверталася, інших дій не вчиняла. Вказувала, що до правоохоронних органів не зверталася, позаяк перебуває за кордоном. Підтвердила, що відомості, зазначені у відповіді ПриватБанку на ухвалу суду, зокрема, щодо карткового рахунку, номеру телефону, тощо належать власно відповідачеві.
(3) Встановлені Судом обставини
11. Суд розглянув заяви по суті спору, дослідив та оцінив докази у справі й встановив, що:
12. 29.12.2019 між ТОВ «Інфінанс» (далі також – позичальник, первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено договір позики, у тому числі на умовах фінансового кредиту №0989268757, у формі електронного документа з використанням електронного підпису (далі – кредитний договір).
13. Згідно пункту 1.1 Договору, товариство надає Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на мовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту (надалі по тексту – «кредит») для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka» (надалі – Правила), а Позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами.
14. Відповідно до пункту 1.2 Договору, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору – 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору – при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за Договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем).
15. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000 гривень (пункт 1.5 кредитного договору).
16. Згідно з пунктом 1.6 Договору, до умов даного договору застосовуються фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки встановлюється цим пунктом договору та правилами.
Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Відсотки за користування поточним кредитом (траншем) нараховується за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які Позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування.
17. Перший фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заявки-анкети (додаток №5) та Додатка №2 до договору, які є невід`ємною його частиною.
В заявці-анкеті на отримання першого фінансового траншу зазначено суму першого фінансового кредиту, а строк користування ним, інші умови визначено в Додатку №2.
Підписання Товариством Додатку №1 до Договору і Позичальником Додатку №2 до Договору є укладення та підписання Договору в цілому (пункт 3.1 кредитного договору).
18. Тож умовами кредитного договору встановлено, що розмір процентів за користування кредитом та строк кредитування, є істотними умовами цього договору, що узгоджується сторонами в Додатках №№ 1 та 2, які є частиною договору між первісним кредитором та відповідачем.
19. ТОВ «Інфінанс» надало відповідачеві перший транш кредиту у сумі 6000,00 грн шляхом зарахування 29.12.2019 кредитних коштів на її платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується випискою, наданою АТ КБ «ПриватБанк».
20. Однак матеріали справи не містять Додатків №1 та №2 до кредитного договору, на які робиться відсилка в Договорі задля визначення істотних умов щодо розміру плати за користування кредитом, – процентів, та строку кредитування.
21. 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, за умовами якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
22. За цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників (пункт 2.3 договору факторингу).
23. Первісний кредитор передав наступному кредитору права вимоги до боржників, зокрема, за договором позики №0672700343 від 29.12.2019 у сумі 63 592,50 грн, з яких 6000,00 – сума заборгованості за кредитом, 57 592,50 грн – сума заборгованості за відсотками, що слідує з витягу з реєстру боржників до договору факторингу, акта приймання-передавання реєстру боржників, платіжної інструкції про оплату за відступлене право вимоги.
24. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем - ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачеві за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 
25. Відповідно до пункту 1.1 цього Договору, його сторони погоджуються, що за своєю правовою природою цей Договір є правочином з передання Первісним кредитором шляхом продажу прав вимоги, визначених у Договорі, Новому кредитору (відступлення права вимоги).
26. Пунктом 7.1 Договору визначено, що сторони домовилися, що за відступлення прав вимоги за договорами позики (кредитними договорами), відповідно до цього договору новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 5 312 491,59 грн.
27. Згідно з відомостями у витязі з реєстру боржників №4 до договору відступлення права вимоги №10-03/2023, до портфеля заборгованості включені зобов`язання відповідача ОСОБА_1 у сумі 119 557,50 грн.
28. Факт розрахунку позивача (наступний кредитор) з попереднім кредитором за набуті права вимоги до боржників підтверджується актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, що відповідає умовам договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 та згідно з вимогами статті 601 ЦК України свідчить про припинення грошових зобов`язань.
29. У розрахунку заборгованості зазначено, що заборгованість відповідача за кредитним договором від 29.12.2019 №0672700343 складає 119 557,50 грн, з яких: 6 000,00 грн – сума заборгованості за основними зобов`язаннями, 113 557,50 грн – сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 
Водночас, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 78 292,50 грн, з яких: 6 000,00 грн – сума заборгованості за основними зобов`язаннями, 72 292,50 грн – сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 
(4) Норми права, які застосовані Судом
30. З огляду на предмет спору, для суду підлягають вирішенню такі питання: 
по-перше, щодо реальності права вимоги, відступленого позивачеві, тобто укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем й обґрунтованості розміру заявлених вимог, 
по-друге, стосовно переходу права вимоги до позивача.
31. До спірних правовідносин належать застосуванню норми Глави 71 ЦК України щодо виникнення кредитних правовідносин та норми глави 47 цього кодексу щодо підстав та порядку заміни кредитора у зобов`язанні.
32. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
33. Відповідно до частини 1 статті 1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
34. Реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. При визначенні реального договору суд посилається на позицію ОП КЦС ВС у постанові від 23.01.2019 у справі № 355/385/17.
35. Отже кредитний договір є реальним договором, тобто вважається укладеним з моменту передання позичальникові грошей.
36. Тому обов`язковою умовою укладення між сторонами кредитного договору має бути доведення факту передання позикодавцем відповідачеві грошових коштів, що є предметом кредитного договору. 
37. Згідно з вимогами статті 10561 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
38. Щодо укладення електронного договору суд застосовує такі норми. 
39. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
40. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
41. Частиною 1 статіі 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
42. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
43. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).
44. При цьому, в частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
45. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
46. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.
47. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
48. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
49. Зіставляючи надані позивачем докази на підтвердження основного договору із правилами, зазначеними в цих нормах, суд доходить висновку, що між кредитодавцем та відповідачкою укладено електронний кредитний договір.
50. Стосовно заміни кредитора в основному зобов`язанні суд застосовує такі норми.
51. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
52. Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
53. Відповідно до частин 1, 2 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
54. Однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є перехід права вимоги за договором факторингу.
55. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
56. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
57. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
58. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).
59. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).
60. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
61. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
62. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
(5) Оцінка Суду
63. Суд, застосував означені норми права, оцінив наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності, дійшов таких висновків.
64. Позивачем пред`явлено позов, предметом якого є вимоги останнього до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.12.2019 № 0672700343, зокрема, суми основного боргу в розмірі 6 000,00 грн та процентів за користування кредитом – 72 292,50 грн.
65. Суд не приймає доводи відповідача з приводу не укладення кредитного договору, зважаючи на таке.
66. Суд зазначає, що між первісним кредитором та відповідачем виникли зобов`язальні правовідносини на основі кредитного договору від 29.12.2019 № 0672700343, що врегульовано статтею 1054 ЦК України. Договір укладено зі сторони позичальника шляхом його безпосереднього підписання позичальником – відповідачем електронним підписом у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію» (див пункти 45-48 цього рішення). На підтвердження чого свідчить договір, копію якого додано позивачем до позову (див пункт 12 цього рішення).
67. Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
68. Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.
69. Висновки стосовно правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, зокрема, Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.
70. Наданий позивачем договір № 0672700343, укладений 29.12.2019 в електронній формі між первісним кредитором та відповідачем, спростовує сумніви останньої щодо його укладення. 
71. На підставі вказаного договору відповідачка отримала перший транш у сумі 6 000,00 грн (див. пункт 19 цього рішення).
72. Тож, суд вважає доведеним як факт укладення кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором, так і отримання позичальником – відповідачкою кредитних коштів.
73. З огляду на встановлені судом обставини стосовно надання первісним кредитором ТОВ «Інфінанс» відповідачеві кредитних коштів у сумі 6 000,00 грн шляхом перерахування їх на картковий рахунок, зазначений в заявці-анкеті на отримання кредиту (див. пункт 17 цього рішення), та докази на їх підтвердження, суд також зазначає про неспроможність заперечень відповідача в цій частині.
74. Суд наголошує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
75. Зазначення відповідача з приводу неукладення договору, неотримання кредиту, є безпідставними, спростовуються матеріалами справи.
76. Суд також вважає встановленим факт укладання між первісним кредитором та наступним кредитором договору факторингу, за умовами якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема за кредитним договором № 0672700343 від 29.12.2019.
77. На підтвердження набуття наступним кредитором права вимоги за кредитним договором, що є предметом спору, свідчать договір факторингу №14-07/21 від 14.07.2021, витяг з реєстру боржників до цього договору факторингу, підписаний клієнтом та фактором, що містить дані за спірним договором, акт приймання-передавання Реєстру боржників за договором факторингу та платіжна інструкція про оплату за договором факторингу.
78. Позивачем доведено факт набуття права вимоги до відповідача у зобов`язанні за кредитним договором. Зокрема, матеріали справи містять всі необхідні дані стосовно переходу прав вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр».
79. Зважаючи не це, суд доходить переконання, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 6 000,00 грн підлягають задоволенню.
80. Разом із цим, суд критично оцінює розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача по означеному договору в частині нарахованих процентів за користування кредитом, зважаючи на таке.
81. Кредитний договір містить умови про одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми кредиту та порядок їх одержання. 
82. Водночас для визначення розміру відсотків за один день користування кредитом та річної відсоткової ставки, що є істотними умовами договору, умови договору відсилають до Додатків №№ 1 та 2, які є частиною договору між первісним кредитором та відповідачем (див пункти 14,16,17 цього рішення).
83. Натомість  матеріали справи не містять Додатків №1 та №2, на які робиться посилання в Договорі для визначення істотних його умов щодо процентів за користування кредитом.
84. Тож наявні підстави для висновку про безпідставність вимог позивача в частині процентів за користування кредитом, позаяк останнім не доведено ані розміру процентів, ані розміру заборгованості по процентах. Позивач формально зазначає про наявність заборгованості по процентах у певній сумі, однак не надав доказів з якого розміру процентів за один день користування кредитом та річної процентної ставки останній виходив, а також розрахунку такої заборгованості не надав.
85. Суд наголошує, що у відповідності до вимог цивільного процесуального закону, встановлених, зокрема частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України, позивачем не подано суду доказів, зокрема матеріали справи не містять Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, якими визначено розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річну відсоткову станку, як це передбачено в пункті 1.6 Договору. 
86. Згідно з вимогами частини четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
87. Таким чином, позивачем не доведено тих обставин, що підлягали встановленню для вирішення цієї справи в частині вимог про стягнення процентів за користування кредитом, з огляду на що, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги не підлягають задоволенню.
88. Зважаючи на це, позовні вимоги належить задовольнити частково, у сумі кредиту 6 000,00 грн.
(6) Розподіл судових витрат між сторонами
89. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
90. У відповідності до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
91. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
92. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 141 ЦПК).
93. За правилами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
95. Представником позивача подано заяву про розподіл судових витрат та стягнення з відповідача, крім витрат на сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн, витрат на професійну правову допомогу в сумі 25 000,00 грн.
96. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано суду такі документи: 
- договір про надання правової допомоги від 01.07.2024 №01-07/2024, укладений між ТОВ «Коллект Центр» в особі директора Ткаченко М.М. та АО «Лігал Ассістанс» в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В.;
- витяг з акта № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025, згідно з яким виконавець надав, а замовник прийняв послуги, зокрема, такі послуги: надання усної консультації з вивченням документів – 4 000,00 грн, підготовка позиції – 6 000,00 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду – 15 000,00 грн, загальна вартість наданих позивачу послуг становить 25 000, 00 грн.
97. Згідно частини 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
98. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, зважаючи на питання, що підлягають врахуванню, суд доходить висновку, що надання усної консультації з вивчення документів та підготовка пропозиції є складовою послуг щодо складання позовної заяви, тому вимога в цій частині є безпідставною. До того ж, ураховуючи предмет позову, суд доходить висновку, що розмір витрат позивача на правничу допомогу не є об`єктивно обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Тож справедливим є визначення витрат на правничу допомогу, що підлягатимуть розподілу, в розмірі 15 000,00 грн. 
99. Оскільки позов задоволено частково, суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 185,64 грн, виходячи з розрахунку: ( 6 000,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 2 422,40 грн (сума сплаченого позивачем судового збору) : 78 292,50 грн (сума пред`явленого позову)), та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 149,54 грн, виходячи з розрахунку: (6 000,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 15 000,00 грн (розмір витрат на правову допомогу позивача) : 78 292,50 грн (сума пред`явленого позову)).
100. Керуючись ст ст. 12,78,81,89,263-265,280-284,354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:
1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість у розмірі 6 000,00 грн (шість тисяч) грн.
3. В іншій частині позовних вимог, – відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 185 (сто вісімдесят п`ять) грн 64 (шістдесят чотири) коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 149 (одна тисяча сто сорок дев`ять) грн 54 (п`ятдесят чотири) коп.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
6. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Повне найменування позивача:	Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», ЄДРПОУ 44276926, адреса: 01133, м. Київ, вулиця Мечнікова, 3, офіс 306.    	
Повне ім`я відповідача:	ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .	

Суддя Марина МАЛЮК