ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2026	 	Справа № 904/1956/26	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. 
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", м.Дніпро 
до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м.Павлоград Дніпропетровська область 
про стягнення 289275,00 грн 

Представники сторін в судове засідання не викликались

СУД ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі-Позивач) 09.04.2026 року через систему "Електронний суд" звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (далі-Відповідач), в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь штраф у розмірі 289275,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3471,30 грн. Здійснити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами у справі. 
В обґрунтування позову Позивач посилається на те, що під час здійснення перевезень ним було виявлено невідповідність маси вантажу даним накладної, що оформлюється відправником. Вказані обставини є підставою для стягнення штрафу в сумі 289275,00 грн.
За подання позову Позивач сплатив судовий збір на суму 3471,30 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1537 від 30.03.2026 року. 

2. Процесуальні питання, вирішені судом
13.04.2026 року ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.
29.04.2026 року через систему "Електронний суд" представник Відповідача подав клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження про витребування доказів (арк.с. 85-86), в якому просить суд витребувати у позивача докази:
наказів про прийняття на роботу та/або довідки з місця роботи Ясінська О.Ю., Крошка К.В. та Васковська Л.Я.;
довіреності на вагаря ПП «Стіл Сервіс» Міхайленко О.А.;
перейти до розгляду справи №904/1956/26 за правилами загального позовного провадження та подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі.
Щодо клопотання Відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про витребування доказів суд зазначає про таке.
Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 247 ГПК України:
1. У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
2. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
3. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
За положеннями ч.ч. 1-3 ст.80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Відповідно до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.
Розглянувши подане Відповідачем клопотання про перехід у загальне позовне провадження, суд відмовляє в його задоволенні, оскільки справа визнана судом малозначною, а також Відповідач не довів складність справи та не надав доказів неможливості отримати докази самостійно.
29.04.2026 року через систему "Електронний суд" представник Відповідача подав заяву про застосування строку позовної давності (арк.с. 93-94), в якій зазначає про те, що відповідно до п. 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову. Підставою для подання цього позову стали складений Позивачем комерційний акт №467004/340 від 10.09.2025р., як доказу невірно зазначеної маси вантажу в накладній. Проте позивач звернувся з позовними вимогами через кабінет «Електронний суд» лише 09.04.2026, тобто більше ніж 6 місяців з дати складання вищезазначених комерційних актів, що стали підставою для подання позову, замість 6 місяців.
Тож, щодо заяви про застосування строку позовної давності, суд зазначає про таке.
У рішеннях від 20.09.2011 (справа ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"), від 22.10.1996 (справа "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства") вказано, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Позовна давність, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України).
Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України).
Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Відповідно до статі 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців.
Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.
Відповідно до пункту 7.3 договору строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з перевезення, становить три роки.
Позивач звернувся до суду із позовною заявою 09.04.2026 (сформовано в підсистемі "Електронний суд" 09.04.2026, вх. №904/1507/26), що свідчить про те, що звернення до суду відбулось в межах трирічного строку позовної давності.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

3. Позиції інших учасників справи
28.04.2026 року через підсистему "Електронний суд" представник Відповідача подав відзив на позовну заяву (арк.с. 100-102), в якому зазначає щодо комерційного акта №467004/340 від 10.09.2025р., як доказу невірно зазначеної маси вантажу в накладній, а саме: відповідно до п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці;
Відповідач вважає, що з метою засвідчення обставин невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній, фактичні масі комерційний акт має бути в обов`язковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів. Залучення інших осіб для підписання комерційного акту не є обов`язком, проте не може замінити наявність обов`язкових підписів;
на підтвердження невідповідності маси вантажу у вагонах №64020514, №59955179, №56290778, №53510582 та №53500864 позивачем надано комерційний акт №467004/340 від 10.09.2025р., який підписаний зі сторони залізниці: начальником станції, двома агентами комерційними станції, а зі сторони одержувача прийомоздавальником ТОВ «Сталь України»;
Позивач на підтвердження виконання вимог п.10 Правил складання актів, як повноважень на підписання комерційних актів, посилається з боку залізниці на наказ начальника станції Кривий Ріг-Головний від 16.05.2025р. №70/ДС, а з боку одержувача - довіреністю ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 11.03.25р. №14-134юр;
в п. 2.2. наказу начальника станції Кривий Ріг-Головний від 16.05.2025р. №70/ДС зазначено, що комерційні агенти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписують комерційні акти, які складаються тільки на станції Східно- Сортувальна. А наданий комерційній акт №467004/340 від 10.09.2025р.., в якості доказу порушення визначення маси вантажу, складені на станції Кривий Ріг – Головний. На всіх інших станціях підписувати комерційні акти повинен начальник вантажного району. А як вбачається з комерційного акта №467004/340 від 10.09.2025р., то їх замість начальника вантажного району підписали агенти комерційні ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 );
Відповідач зазначає що згідно розділу «Д» комерційний акт №467004/340 від 10.09.2025р. складений в присутності тільки одного агента комерційного ОСОБА_2 , а інший комерційний агент ОСОБА_1 не була присутня. Як наслідок агент комерційний ОСОБА_1 не мала право підписувати комерційний акт №467004/340 від 10.09.2025р., оскільки їх не можна віднести до працівників станції, які особисто здійснювали перевірку;
як вбачається з розділу «Д» комерційного акта №467004/340 від 10.09.2025р., то до особи, яка особисто здійснювала перевірку є вагар ПП «Стіл Сервіс» ОСОБА_3 .. Але вагар ПП «Стіл Сервіс» ОСОБА_3 не поставила підпис під комерційними актами і не являються працівниками залізниці, а є працівниками стороннього підприємства;
з метою засвідчення обставин невідповідності маси вантажу, зазначеної у накладній, його фактичній масі, комерційний акт має бути в обов`язковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів, при цьому, залучення інших осіб для підписання комерційного акта не виключає вимоги до його оформлення за обов`язковими підписами трьох осіб від імені залізниці відповідно до приписів пункту 10 цих Правил;
отже, в порушення вимог п.10 Правил складання актів, комерційний акт №467004/340 від 10.09.2025р. не містять підпису начальника вантажного району та працівника станції, який особисто здійснював перевірку, а підписані зі сторони залізниці тільки однією уповноваженою особою – це начальником станції Ясінська О.Ю..
06.05.2026 року підсистему "Електронний суд" представник Позивача подав відповідь на відзив (арк.с.108-110), в якій вказує про таке:
пункт 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці. За наявності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт вважатиметься таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів;
таким чином, у наведеному пункті імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акта й інших працівників залізниці поряд з особами підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта;
така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17, від 18.06.2018 у справі №910/11397/17, від 21.08.2019р. у справі №905/2360/18, від 21.05.2018р. у справі №916/2001/17, від 23.06.2018р.у справі №916/1993/17, та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду складі Верховного Суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17;
комерційний акт від 10.09.2025 №467004/340, як слідує з його тексту, підписані трьома працівниками залізниці. По станції Кривий Ріг Головний посада начальника району (вантажного) на дату складання комерційного акту була вакантна. Й дану обставину підтверджує лист від 25.02.2026 №145 служби кадрової та соціальної політики залізниці, та лист від 06.02.2026 №125 начальника станції, котрі додані до позовної заяви. Як наслідок на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів;
згідно наказу начальника станції залізничної Кривий Ріг – Головний ВП «Служба роботи станції» РФ «Придніпровська залізниця» від 16.05.2025 №70/ДС встановлено перелік працівників станції на право підписання комерційного акту;
саме заступник начальника станції Ясінська О.Ю. (право підписання визначено нормою п.10 Правил складання актів) до позовної заяви долучено її посадову інструкцію, агенти комерційні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Тобто, комерційний акт підписаний уповноваженими працівниками залізниці в порядку п. 10 Правил складання актів та вважається таким, що складений з дотриманням вимог чинного законодавства України;
думка відповідача що підписантами комерційного акту мають бути лише ті працівники залізниці, котрі брали участь при складенні цього акту, й начебто в розділі «Д» зазначено лише один працівник, тому інший підписувати не має право, є помилковою та не містить підґрунтя. Оскільки, комерційний акт розділ «Д» містить лише викладені обставини при здійсненні контрольного зважування вагону з зазначенням присутності осіб котрі брали участь. Посилань на присутність осіб при складені комерційний акт взагалі не містить, й дане не передбачено жодною нормою. Так як перевірка маси проводилась безпосередньо в порядку ст. 52 Статуту залізниць України за заявкою вантажоодержувача, присутність представників вантажоодержувача означена в комерційному акті, з послідуючим його підписанням відповідно до повноважень визначених довіреністю №14-134юр. від 11.03.2025 року;
так, комерційні акти оформлені у належний спосіб, а відтак, є належним доказом по справі. Також слід зазначити, що комерційні акти складено станцією Кривий Ріг Головний, яка відповідно до накладної є станцією призначення. Станція Кривий Ріг Головний є станцією до котрої примикають під`їзні колії підприємств-контрагентів, в тому числі й під`їзні колії одержувача. Станція Східно-Сортувальна під`їзної колії ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» примикає до станції Кривий Ріг Головний. Як наслідок комерційний акт складений станцією Кривий Ріг Головний, що відповідає вимогам Правил;
в контексті викладеного слід зазначити, що станція Кривий Ріг-Головний має два місця роботи-зони обслуговування працівниками господарства вантажної та комерційної роботи станції Кривий Ріг-Головний, які територіально віддалені один від одного та знаходяться на різних станціях;
так, перша зона роботи – це станція Кривий Ріг-Головний, до якої входять безпосередньо станція Кривий Ріг-Головний та вантажний район, який примикає до станції Кривий Ріг-Головний (усі комерційні акти, що складаються на території станції та вантажного району згідно наказу начальника станції Кривий Ріг-Головний №70/ДС від 16.05.2025 підписуються начальником району(вантажного) або особою яка його заміщає на час відсутності. Друга зона роботи – це під`їзна колія ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», робочі місця працівників вантажного господарства розташовані на станції Східна-Сортувальна. Станція Східно-Сортувальна з`єднана зі станцією Кривий Ріг-Головний перегоном, що обслуговується поїзним локомотивом, а подавання вагонів на під`їзну колію ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» часто здійснюється не через станцію Кривий Ріг-Головний, а через станцію Новоблочна;
приймально-здавальні операції здійснюються безпосередньо на під`їзній колії після подавання. Круг обов`язків начальника вантажного району не розповсюджується на робочі місця, що розташовані на під`їзній колії ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ». Тому наказом начальника станції Кривий Ріг-Головний №70/ДС від 16.05.2025 визначені особи (агенти комерційні), які мають право підпису комерційних актів, які складаються на під`їзній колії ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» замість начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи);
саме комерційний акт від 27.07.2025 №467004/268 складено на під`їзній колії ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», та перевірка маси проводилась безпосередньо в порядку ст. 52 Статуту залізниць України за заявкою вантажоодержувача, присутність представників вантажоодержувача означена в комерційному акті, з послідуючим його підписанням відповідно до повноважень визначених довіреністю №14-134юр. від 11.03.2025 року. Представник Полуяхтова О.В. є представником одержувача та має повноваження відповідно до довіреності №14-134юр. від 11.03.2025 року котра була долучена до позовної заяви. Вагар Михайленко О.А. приймала участь у зважуванні разом з представником Полуяхтова О.В., що не заперечується Правилами, проте підписання комерційного акту здійснено Полуяхтова О.В. відповідно до наданих повноважень. При цьому пункт 10 Правил складання актів та сам бланк комерційного акта, затверджений Додатком 1 до пункту 1 Правил складання актів, передбачають лише один підпис представника одержувача. Саме тому в комерційних актах наявний підпис лише одного представника одержувача, який безпосередньо й підписав комерційний акт;
залізниця не наділена повноваженнями визначати коло підписантів з боку клієнта або примушувати одержувача до залучення додаткових осіб для засвідчення акта. Доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, є лише його тлумаченням, та бачення зі свого боку як спосіб захисту, проте дані бачення йдуть в розріз Правилам складення актів, та й сталої судової практики з цієї підстави;
пункт 10 Правил складання актів та сам бланк комерційного акта, затверджений Додатком 1 до пункту 1 Правил складання актів, передбачають лише один підпис представника одержувача. Саме тому в комерційних актах наявний підпис лише одного представника одержувача, який безпосередньо й підписав комерційний акт, та як вже вище окреслено, відповідно до повноважень визначених довіреністю №14-134юр. від 11.03.2025 року. При цьому варто наголосити, що залізниця не наділена повноваженнями визначати коло підписантів з боку клієнта або примушувати одержувача до залучення додаткових осіб для засвідчення акта;
твердження Відповідача про те, що Книга зважувань не є належним доказом з огляду на її внутрішній характер, є правово неспроможними та ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм процесуального права;
інструкція з ведення станційної комерційної звітності затверджена наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 №147-Ц. Вона регламентує порядок оформлення перевезень, облік вантажів та багажу, забезпечення дотримання вимог Статуту залізниць України та Правил перевезень на станціях. ПРАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» (вантажовідправник по справі) приєднано АТ «Українська залізниця» до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом;
відповідно до п.1.2. Договору при виконанні Договору Сторони використовують такі скорочені найменування нормативно-правових актів:
- Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі – Статут залізниць України);
- Правила перевезення вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082 (далі – Правила перевезення вантажів);
- Правила планування перевезень вантажів (статті 17 – 21 Статуту), затверджені наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873,зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2002 за №1030/7318 (далі–Правила планування перевезень вантажів);
- Правила приймання вантажів до перевезення, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082 (далі - Правила приймання вантажів до перевезення);
- Правила користування вагонами і контейнерами, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458 (далі – Правила користування вагонами).
- Збірник Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356 (далі – Збірник тарифів, Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, відповідно);
- Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі – СМГС);
- Конвенція про міжнародні залізничні перевезення (далі – КОТІФ);
отже, Інструкція є невід`ємною частиною щодо забезпечення дотримання вимог Статуту залізниць України та Правил перевезень;
таким чином, Книга зважувань є належним письмовим доказом у розумінні ст. 91 ГПК України. Більше того, згідно з принципом вірогідності доказів (ст. 79 ГПК України), дані Книги є достатньою підставою для підтвердження обставин, доки вони не спростовані більш переконливими доказами з боку Відповідача;
також Позивач зазначив, що з вимогою про стягнення з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» 289275,00 грн штрафу за невірно зазначену в накладній масу вантажу позивач звернувся до суду в межах передбаченого Договором про надання послуг строку позовної давності.

4. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи по суті
Відповідно до електронного повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-00178353/2020-001 від 13.03.2020 року АТ «Укрзалізниця» засвідчило прийняття від ПРАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (арк.с. 31-73).
ПРАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» (вантажовідправник по справі) було приєднано АТ «Українська залізниця» до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
Предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги (п.1.1 Договору).
Згідно з п.1.4 Договору надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами відомістю плати за подавання/ забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.
Договір є публічним договором, за яким Перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться.
Умови публічного договору встановлюються однаковим для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (п.1.5 Договору).
Відповідно до п.1.6 Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП).
За п.1.7 договору, Договір укладається шляхом надання Перевізником пропозиції укласти Договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти Договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами Договору.
У п.7.3 Договору встановлено, що строк позовної давності за вимогами Перевізника до Замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить три роки.
Договір є публічним, відповідно до ст. 634 ЦК України, повний текст якого оприлюднено за посиланням http://uz-cargo.com.
Так, 07.09.2025 зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці по накладній №47083522 (арк.с. 13), у вагонах №64020514, 59955179, 56290778, 53510582, 53500864 ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» був відправлений вантаж «Вугілля» на станцію Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці, на адресу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
10.09.2025 вагони №64020514, 59955179, 56290778, 53510582, 53500864 по накладній №47083522 прибули на станцію призначення Кривий Ріг Головний. По заявці вантажоодержувача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 10.09.2025 № 10, згідно ст.52 Статуту залізниць України, даний вантаж було переважено на справних статистичних 150 тн вагах №10021 вантажоодержувача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», повірених 24.03.2025 ДП «Кривбасстандартметрологія» та виявлено, що:
- у вагоні №64020514 фактична маса вантажу не відповідає тій, що зазначена в накладній, а саме: по документу тара вагона 23200 кг, нетто 69000 кг, після зважування брутто 90000 кг, тара по документу 23200 кг, нетто 66800 кг, що менше документа на 2200 кг;
- у вагоні №59955179 фактична маса вантажу не відповідає тій, що зазначена в накладній, а саме: по документу тара вагона 21850 кг, нетто 69000 кг, після зважування брутто 89000 кг, тара по документу 21850 кг, нетто 67150 кг, що менше документа на 1850 кг;
- у вагоні №56290778 фактична маса вантажу не відповідає тій, що зазначена в накладній, а саме: по документу тара вагона 23950 кг, нетто 68200 кг, після зважування брутто 90200 кг, тара по документу 23950 кг, нетто 66250 кг, що менше документа на 1950 кг.
- у вагоні №53510582 фактична маса вантажу не відповідає тій, що зазначена в накладній, а саме: по документу тара вагона 21900 кг, нетто 68600 кг, після зважування брутто 88750 кг, тара по документу 21900 кг, нетто 66850 кг, що менше документа на 1750 кг.
- у вагоні №53500864 фактична маса вантажу не відповідає тій, що зазначена в накладній, а саме: по документу тара вагона 22200 кг, нетто 68800 кг, після зважування брутто 89350 кг, тара по документу 22200 кг, нетто 67150 кг, що менше документа на 1650 кг.
Повідомлено на станцію відправлення Ароматна Придніпровської залізниці, що підтверджується телеграмою №233 від 10.09.2025 року (арк.с. 17).
В зв`язку з вищезазначеним у відповідності з ст. 129 Статуту залізниць України та п. 4 "Правил складання актів", затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 року №334, було складено комерційний акт ф.ГУ-22 від 10.09.2025 №467004/340 (арк.с. 14-16), який підписаний представником вантажоодержувача по довіреності від 11.03.2025 №14-134юр (арк.с. 27).
Пунктом 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Так, комерційний акт містить підписи заступника начальника станції Ясінської О.Ю., агента комерційного Васковської Л.Я., агента комерційного Крошка К.В. та представника одержувача Полуяхтова О.В.
Повноваження підписантів комерційного акту з боку залізниці підтверджуються наказом начальника станції Кривий Ріг-Головний від 16.05.2025 № 70/ДС та посадовими інструкціями, з боку одержувача - довіреністю ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 11.03.2025 № 14-134юр (арк.с. 27, 30).
Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності відомостей, зазначених ними у накладних.
Тож, Позивач просить суд стягнути з Відповідача, як вантажовідправника, штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення за неправильно зазначену у накладних масу вантажу у вагонах, відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України, посилаючись на статтю 129 Статуту залізниць України та комерційний акт від 10.09.2025 №467004/340.
Позивач вважає, що відповідно до статей 24, 118, 122 Статуту залізниць України викладені обставини є підставою для стягнення з Відповідача штрафу у сумі 289275,00 грн, виходячи з такого розрахунку: 
1. Вагон № 64020514: 11 571,00 грн. * 5 = 57 855,00 грн,
2. Вагон № 59955179: 11 571,00 грн. * 5 = 57 855,00грн,
3. Вагон № 56290778: 11 571,00 грн. * 5 = 57 855,00грн,
4. Вагон № 53510582: 11 571,00 грн. * 5 = 57 855,00грн,
5. Вагон № 53500864: 11 571,00 грн. * 5 = 57 855,00грн,
де : 11 571,00 – провізна плата від станції Ароматна Придніпровської залізниці до станції Кривий Ріг Головний за відстань 264 км, яка зазначена у графі «Провізна плата» Відомості вагонів,
5 - кількість провізних плат.
Загальна сума: 57 855,00 грн * 5 = 289 275,00 грн.
Тож, сума штрафів за невірно вказану у накладних масу вантажу складає 289275,00 грн.
З метою досудового врегулювання спору, Позивач на адресу Відповідача направив претензію на суму 289275,00 грн (арк.с. 24-26), яка останнім була залишена без відповіді та задоволення. 
Під час розгляду справи Відповідач доказів сплати штрафу не надав.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення
Предметом позову є позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу у залізничній накладній №47083522 у добровільному порядку.
Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 908 та ст. 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 ЦК України).
Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
При цьому Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту).
Відповідно до пункту 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 (в редакції наказу Міністерства інфраструктури України №138 від 08.06.2011), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів, відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих правил.
Згідно з пунктом 1.2 Правил оформлення перевізних документів, накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.
Відповідно до пункту 1.3 Правил оформлення перевізних документів, всі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.
Пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі.
Судом встановлено, що залізнична накладна №47083522 містить, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.
Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.
Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей.
Тож, наведена норма свідчить про те, що залізниця не зобов`язана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.
Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.
Відповідно до статті 921 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Положеннями статті 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.
З огляду на наведене, при заповненні накладної на перевезення вантажу відповідальність за точність та повноту відомостей, зазначених у відповідній накладній, покладається на вантажовідправника.
Проте, Відповідачем при заповненні залізничної накладної №47083522 було допущено помилку у масі вантажу у вагонах №64020514, 59955179, 56290778, 53510582, 53500864, що підтверджується комерційним актом від 10.09.2025 №467004/340. 
Отже, має місце факт невідповідності маси вантажу, зазначеної в накладних та встановленої при контрольному зважуванні.
Згідно з нормами статті 122 Статуту підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених статтею 129 Статуту.
Пункт 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Матеріали справи свідчать, що комерційний акт від 10.09.2025 №467004/340 з боку залізниці містить підписи заступника начальника станції Ясінської О.Ю., агента комерційного ОСОБА_2 , агента комерційного ОСОБА_1 та представника одержувача Полуяхтова О.В.
Враховуючи вищевикладене, комерційний акт від 10.09.2025 №467004/340 оформлений за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, а відтак, є належними доказами по справі. 
Пункт 10 Правил складання актів та сам бланк комерційного акта, затверджений Додатком 1 до пункту 1 Правил складання актів, передбачають лише один підпис представника одержувача. Саме тому в комерційних актах наявний підпис лише одного представника одержувача Полуяхтова О.В.
За змістом статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Враховуючи викладене, суд вважає, що саме на відправника покладається обов`язок заповнення комплекту перевізних документів, а також надається можливість до укладання договору перевезення перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ. Відповідальність за неправильне оформлення залізничної накладної несе вантажовідправник. При цьому підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.
6. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору
Оскільки наявність підстав для стягнення з Відповідача встановленого статтями 118, 122 Статуту залізниць України штрафу доводиться матеріалами справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на Відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.
Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -
УХВАЛИВ: 
Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Соборна, буд. 76, код ЄДРПОУ 00178353) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м.Київ, вул.Єжи Ґедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд. 108, код ЄДРПОУ 40081237) штраф у розмірі 289275,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3471,30 грн.
Видати наказ після набрання законної сили рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 ГПК України).
Згідно з частиною 2 статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 19.06.2026 

Суддя	 	Н.Б. Кеся