УХВАЛА

29 квітня 2026 року 
м. Київ

справа 449/1301/24
провадження № 61-3106ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого 
діє адвокат Миколайчук Орест Ігорович, та ОСОБА_2 , 
в інтересах якого діє адвокат Кравчук Петро Іванович, на постанову Львівського апеляційного суду від 29 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення частки в натурі 
зі спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про виділення частки в натурі зі спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 26 березня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_2 у власність в натурі в окремий об`єкт (одиницю) нерухомого майна зі спільної часткової власності будівлі торгового комплексу 
з гаражними приміщеннями, загальна площа будівлі 477,7 кв. м, що розташована 
за адресою: 
АДРЕСА_1 , а саме приміщення на першому поверсі будівлі: приміщення номер 1 - магазин, площею 31,0 кв. м; приміщення номер 2 - кладова, площею 
7,1 кв. м; приміщення номер 3 - коридор, площею 9,9 кв. м; приміщення номер 4 - туалет, площею 2,1 кв. м; приміщення номер 5 - кабінет, площею 12,5 кв. м; приміщення номер 6 - кабінет, площею 10,3 кв. м; приміщення номер 7 - душова, площею 1,3 кв. м; приміщення номер 8 - гараж, площею 42,6 кв. м; приміщення номер 9 - гараж, площею 50,1 кв. м; приміщення номер 10 - кладова, площею 
3,0 кв. м; приміщення номер 11 - склад, площею 16,0 кв. м; приміщення номер 12 - котельня, площею 9,9 кв. м. Разом по першому поверху 195,8 кв. м. Всього 
на першому поверху ОСОБА_2 виділено приміщень площею 195,8 кв. м, вартістю 1 623 293,00 грн.

Зобов`язано ОСОБА_1 сплатити ОСОБА_2 різницю вартості його частки в сумі 278 563,50 грн.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 на частину будівлі торгового комплексу з гаражними приміщеннями, загальна площа будівлі 
477,7 кв м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 29 січня 2026 року рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 26 березня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Поділено будівлю торгового комплексу з гаражними приміщеннями, загальною площею 477,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши:

ОСОБА_2 приміщення загальною площею 238,85 кв. м, що відповідає ідеальній частці, а саме приміщення першого поверху площею 146,6 кв. м: приміщення 1 - магазин, площею 31,0 кв. м; приміщення 2 - кладова, площею 
7,1 кв. м; приміщення 3 - коридор, площею 29,8 кв. м; приміщення 4 - туалет, площею 2,1 кв. м; приміщення 5 - кабінет, площею 12,5 кв. м; приміщення 6 - кабінет, площею 10,3 кв. м; приміщення 7 - душова, площею 1,3 кв. м; приміщення 8 - гараж, площею 42,6 кв. м; приміщення 12 - котельня, площею 9,9 кв. м. Приміщення мансардного поверху площею 92,25 кв. м: приміщення 13 - сходи, площею 7,0 кв. м; приміщення 14 - кладова, площею 8,8 кв. м; приміщення 15 - мийка, площею 9,1 кв. м; приміщення 16 - кухня, площею 15, 6 кв. м; приміщення 17 - коридор, площею 7,7 кв. м.

ОСОБА_1 приміщення, загальною площею 238,85 кв. м, що відповідає ідеальній частці, а саме приміщення першого поверху площею 69,1 кв. м: приміщення 9 - гараж, площею 50,1 кв. м; приміщення 10 - кладова, площею 
3,0 кв. м; приміщення 11 - склад, площею 16,0 кв. м. Приміщення мансардного поверху площею 169,75 кв. м: приміщення 18 - кафе, площею 97,05 кв. м; приміщення 19 - кабінка, площею 5,5 кв. м; приміщення 20 - кабінка, площею 
5,4 кв. м; приміщення I - площадка, площею 61,8 кв. м.

Зобов`язано сторони влаштувати перегородку в приміщенні 18 - кафе, розділивши його на приміщення, площею 97,05 кв. м, яке виділяється у власність 
ОСОБА_1 , та приміщення, площею 44,05 кв. м, яке виділяється у власність ОСОБА_2 , а також облаштувати вхід в приміщення мансардного поверху через номер приміщення I - площадка, площею 61,8 кв. м в приміщення 18 - кафе, площею 97,05 кв. м.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на будівлю торгового комплексу з гаражними приміщеннями, загальною площею будівлі 477,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

09 березня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат 
Миколайчук О. І., через підсистему «Електронний суд», звернувся Верховного Суду із касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 29 січня 
2026 року у цій справі, у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 29 січня 2026 року і залишити в силі рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 26 березня 2025 року.

12 березня 2026 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кравчук П. І., через підсистему «Електронний суд», звернувся Верховного Суду із касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 29 січня 2026 року у цій справі, у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити постанову Львівського апеляційного суду від 29 січня 2026 року і задовольнити його позовні вимоги повністю.

Ухвалами Верховного Суду від 23 березня 2026 року касаційні скарги залишені без руху та надано заявникам строк для усунення їх недоліків.
На виконання ухвал Верховного Суду від 23 березня 2026 року представниками заявників на адресу суду направлено матеріали на усунення недоліків, з яких вбачається, що недоліки касаційних скарг усунуто.

Касаційні скарги надійшли до суду з пропуском строку, передбаченим статтею 
390 ЦПК України.

У касаційних скаргах містяться клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 29 січня 
2026 року, в яких представники заявників вказують, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки постанову апеляційного суду ними отримано 10 лютого 2026 року шляхом направлення засобами електронного зв`язку.

Зважаючи на те, що у касаційних скаргах містяться докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів вважає 
за можливе його поновити.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів 
у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження 
(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзивів на касаційні скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Миколайчук О. І., посилається на:

пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 18 березня 
2020 року у справі № 755/9717/22, від 31 січня 2025 року у справі № 686/28882/23, від 20 листопада 2024 року у справі № 373/2163/21, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування 367 ЦК України у подібних правовідносинах.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кравчук П. І., посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 02 червня 
2022 року у справі № 602/1455/20, від 01 грудня 2021 року № 688/4007/19, 
від 10 липня 2024 року у справі № 752/22726/20 та постанові Верховного Суду 
у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Касаційні скарги оформлені відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Крім того, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Миколайчук О. І., 
до касаційної скарги додав клопотання про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 29 січня 2026 року, яке мотивував тим, що у разі проведення переобладнання спірного майна і його реєстрації в ДРРП, 
ОСОБА_2 матиме змогу розпорядитись спірним об`єктом нерухомості, 
в частці, визначеній відповідно до резолютивної частини постанови Львівського апеляційного суду від 29 січня 2026 року. Зазначене фактично зумовить неможливість повороту виконання рішення суду у випадку набуття виділеної частки новим власником (покупцем) і, як наслідок, приведення майна 
до попереднього стану, який існував до моменту цього провадження, стане неможливим. Крім того, у разі реєстрації права власності на майно за іншою стороною під час касаційного провадження та, у випадку задоволення касаційної скарги, заявник буде змушений повторно звертатися до суду щодо захисту своїх прав та подавати позов про скасування державної реєстрації права власності 
на новостворене майно, що в свою чергу, покладе на сторону касатора додатковий тягар.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання 
про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції 
за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вивчивши зміст оскаржуваного судового рішення, касаційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання з огляду на таке.

Верховний Суд виходить з того, що клопотання (заява) про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені доказами.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання 
про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.

Клопотання про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення не містить доказів вчинення ОСОБА_2 дій щодо звернення до виконання вказаного судового рішення.

Факт оскарження судового рішення у касаційному порядку не є безумовною підставою для його зупинення судом касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 29 січня 2026 року касаційний суд відмовляє, оскільки воно ґрунтується на припущеннях заявника щодо настання певних дій у майбутньому без надання відповідних доказів про це.
У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Миколайчук Орест Ігорович, та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кравчук Петро Іванович, строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 29 січня 2026 року.

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати з Перемишлянського районного суду Львівської області цивільну справу № 449/1301/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення частки в натурі зі спільної часткової власності 
та припинення права спільної часткової власності.

Відмовити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Миколайчук Орест Ігорович, у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 29 січня 2026 року до закінчення 
її перегляду в касаційному порядку.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції
з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзиви на касаційні скарги
в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара